УХВАЛА

06.07.2016Справа № 910/9222/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінтерсервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест»

про стягнення 391 433, 91 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Шаповал Д.В. - адвокат;

від відповідача: не з'явився.

ОСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будінтерсервіс» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» (далі - відповідач) про стягнення 331 678, 39 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.05.2016 р. порушено провадження у справі № 910/9222/16, її розгляд призначено на 13.06.2016 р.

10.06.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.2016 р. на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 06.07.2016 р.

14.06.2016 р. та 02.07.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву.

30.06.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову в порядку статті 66 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до змісту якої позивач просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест», а саме на транспортні засоби Сhevrolet Niva Harley-Devidson VRSCF, ПАЗ-32053 до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

04.07.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 370 859, 15 грн. основного боргу, 19 023, 76 грн. пені та 1 551, 00 грн. 3% річних. Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 5 871, 51 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 34 769, 00 грн.

05.07.2016 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові пояснення у справі.

В судовому засіданні 06.07.2016 р. представник позивача підтримав подану через відділ діловодства господарського суду міста Києва заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме на транспортні засоби Сhevrolet Niva, Harley-Devidson VRSCF, ПАЗ-32053, суд вирішив відмовити в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом вказаної статті, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна навести доводи адекватності засобу забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Згідно зі ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду.

Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду, адже інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого позову є стягнення з відповідача заборгованості за Договором оренди № 2 від 17.02.2015 р., тоді як позивач просить суд накласти арешт та транспортні засоби відповідача, не надаючи, при цьому, жодних доказів в підтвердження відсутності на розрахункових рахунках відповідача грошових коштів в сумі, необхідній для виконання судового рішення, що свідчить про відсутність зв'язку між обраним позивачем заходом до забезпечення позову та позовними вимогами, на забезпечення яких він вживається.

Як на тому наголошено в п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 14.09.2015 р. у справі № 905/3147/14-908/4637/14.

Як зазначає позивач, з урахуванням достатньо суттєвого розміру заборгованості відповідача перед позивачем та стійкого небажання ліквідувати її, відповідач може здійснити заходи щодо відчуження транспортних засобів з метою унеможливлення виконання рішення суду у даній справі.

Проте, вищевказані твердження позивача щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а ґрунтуються лише на його особистих припущеннях.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, зокрема позивачем не надано доказів в підтвердження того, що відповідачем вчиняються чи готуються дії, спрямовані на відчуження належних йому транспортних засобів, погіршення їх стану чи зниження їх вартості, відсутність на рахунках відповідача грошових коштів, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Представник відповідача в судове засідання 06.07.2016 р. не з'явився, проте 22.06.2016 р. подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши подане представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Як на тому наголошено в п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Проте, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження неможливості направити в судове засідання свого повноважного представника, у зв'язку з чим клопотання відповідача про відкладення розгляду справи підлягає залишенню без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні 06.07.2016 р. підтримав подану через відділ діловодства господарського суду міста Києва заяву про збільшення позовних вимог.

Судом прийнято до розгляду подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, у зв'язку з чим позов розглядається в редакції означеної заяви, відповідно має місце нова ціна позову.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів та ін. Про відкладення розгляду справи виноситься ухвала, в якій вказуються час і місце проведення наступного засідання.

Враховуючи вищевикладені обставини, з метою створення учасникам судового процесу необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 66, 67, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінтерсервіс» про вжиття заходів до забезпечення позову.

2. Відкласти розгляд справи № 910/9222/16 на 20.07.16 р. о 11:40 год., про що повідомити сторони. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-Б в залі № 2 (корпус Б).

3. Відповідачу надати суду:

- письмовий відзив на заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог з наданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини та нормативно-правове обґрунтування своїх заперечень; забезпечити надіслання позивачу копії відзиву у порядку, передбаченому ст. 59 Господарського процесуального кодексу України;

- докази в підтвердження того, що орендоване майно було повернуто позивачу.

4. Сторонам оформити письмові докази відповідно до статті 36 Господарського процесуального кодексу України та завчасно подати їх з супровідним листом через відділ діловодства господарського суду міста Києва (пункт 2.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

5. За відсутності витребуваних доказів надати обґрунтовані письмові пояснення з даного приводу.

6. Зобов'язати сторін направити для участі у розгляді справи своїх представників, повноваження яких повинні бути оформлені у відповідності з вимогами ст. 28 ГПК України, та надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують повноваження представників.

7. Попередити сторін, що при ухиленні від виконання вимог суду та участі у судовому засіданні до них можуть бути застосовані заходи, передбачені п. 5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, а позивача - про правові наслідки, передбачені п. 5. ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.Є. Літвінова