РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016Справа №910/9972/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-К"
простягнення 1 300,49 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: Сава Л.В. (довіреність б/н від 04.01.2016р.)
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС" (надалі - ТОВ "ДРІМ МЕЙКЕРС", позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-К" (надалі - ТОВ "ТОРГ-К", відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 844,82 грн., 3% річних у розмірі 66,81 грн. та інфляційних у розмірі 388,86 грн.

Ухвалою від 03.06.2016р. за вказаним позовом господарським судом міста Києва порушено провадження у справі № 910/9972/16, розгляд справи призначено на 29.06.2016р.

29.06.2016р. у судовому засіданні представником позивача подано документи для залучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 29.06.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов.

Відповідач по справі - ТОВ "ТОРГ-К" на виклик суду не з'явився, відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог не надав.

При цьому, необхідно зазначити, що ухвала суду про порушення провадження у справі від 03.06.2016р. відправлена на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 03146, м. Київ, вулиця Якуба Коласа, будинок 15. Вищевказана ухвала суду отримана уповноваженою особою відповідача 08.06.2016р., що підтверджується відповідним записом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до Господарського суду міста Києва не надходило.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини щодо належного повідомлення відповідача та враховуючи те, що неявка представника ТОВ "ТОРГ-К" не перешкоджає всебічному і повному з'ясуванню фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/9972/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

01.09.2014р. між ТОВ "ТОРГ-К" (покупець) та ТОВ "ДРІМ МЕЙКЕРС" (постачальник) було укладено Договір поставки №Д-6 (надалі - Договір) зПротоколом розбіжностей, згідно із п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити на умовах DDP (згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року) за адресами згідно з Додатком №2 до даного договору продукцію - дитячі іграшки, (надалі - товар), згідно із замовленням покупця та товаро-супровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору покупець надає замовлення постачальнику на підставі Специфікації (Додаток №1), затвердженої сторонами, в якій наведено перелік товарів, що поставляються за цим договором, та їх ціни. Специфікація складає невід'ємну частину цього договору.

У п. 2.9 договору сторонами погоджено, що покупець має право повернути постачальнику нереалізований товар при умові збереження товарного вигляду і первинної упаковки. Покупець має право повернути товар постачальнику до 24 числа кожного місяця (включно). Якщо у покупця виникає необхідність повернути товар після 24 числа, то він оформлюється сторонами документально першими числами наступного місяця. Розрахунок коригування до податкової накладної виписується постачальником тільки після отримання накладної на повернення товару, оформленої згідно з нормами діючого законодавства, скріпленою підписами сторін та печаткою покупця. В разі не отримання оригінала накладної на повернення постачальником, повернення товару вважається не здійсненим і розрахунок коригування не видається. Покупець, отримавши розрахунок коригування, зобов'язаний повернути постачальнику його примірник протягом 5 (п'яти) робочих днів.

Згідно п. 2.12 договору постачальник вважається таким, що виконав зобов'язання по поставці, якщо він поставив покупцю до місця, визначеного в замовленні, та за ціною, узгодженою у специфікації, яка діє на момент замовлення покупцем товару, із усією супровідною документацією, що вимагається чинним законодавством України та даним договором, і якщо внаслідок прийняття товару було встановлено його відповідність умовам законодавства України, замовленню та умовам договору. При цьому дата накладних (видаткової, податкової, товарно-транспортної) повинна відповідати даті поставки товару.

Перехід права власності на товар відбувається в момент підписання уповноваженими особами покупця товарної або товарно-транспортної накладної (п. 2.15 договору).

Пунктом 4.3 договору сторони визначили, що оплата за товар здійснюється протягом 60 (шістдесят) календарних днів з моменту поставки товару. Обов'язковою умовою для оплати товару, поставленого за договором, є наявність у покупця належним чином оформлених відповідної накладної, податкової накладної та інших документів, передбачених розділом 2.1. договору, а також відповідність цін в накладній діючій специфікації.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного календарного року. У тому випадку, якщо жодна із сторін письмово не менш як за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення дії договору не заявить іншій стороні про припинення його дії, даний договір вважається продовженим на кожний календарний рік на тих самих умовах (п.8.1 договору).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято без зауважень та заперечень товару на загальну суму 3756,04 грн., про що свідчать видаткові накладні №11622 від 20.11.2014р. на суму 1878,02 грн. та №11620 від 20.11.2014р. на суму 1878,02 грн., які підписані уповноваженими особами представників сторін та завірені печатками товариств.

Проте, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, відповідач взяті на себе за договором №Д-6 від 01.09.2014р. зобов'язання не виконав, товар у визначений договором строк не оплатив.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи відповідачем у травні 2015 року було повернуто товар на загальну суму 911,21 грн., що підтверджується накладними на повернення товару №РНк-152856 від 22.05.2015р. та №РНк-152961 від 22.05.2015р., а також проведено оплату в червні 2015р. на суму 2000,00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку ТОВ "ДРІМ МЕЙКЕРС" та станом на 31.05.2016р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 844,83 грн.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом п. 4.3 договору сторони визначили, що оплата за товар здійснюється протягом 60 (шістдесят) календарних днів з моменту поставки товару.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Аналогічна позиція викладена в п. 1.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Отже, враховуючи те, що ТОВ "ТОРГ-К" прийнято товар та підписано видаткові накладні №11622 від 20.11.2014р. на суму 1878,02 грн. та №11620 від 20.11.2014р. на суму 1878,02 грн. без зауважень та заперечень та з урахуванням п. 4.3 договору розрахунок відповідач повинен був здійснити до 19.01.2015р.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, враховуючи наведені вище висновки суду щодо приймання відповідачем товарів на загальну суму 3756,04 грн., враховуючи умови спірного договору щодо строків оплати прийнятого товару, господарський суд дійшов висновку, що строк здійснення оплати настав.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ "ДРІМ МЕЙКЕРС" доведено та матеріалами справи підтверджено існування обов'язку у відповідача зі сплати заборгованості за договором у розмірі 844,83 грн.

При цьому позивачем до стягнення заявлено заборгованість у розмірі 844,82 грн. З урахуванням того, що ТОВ "ДРІМ МЕЙКЕРС" заявлено до стягнення суму заборгованості у меншому розмірі ніж визначено законом, а суд самостійно не може вийти за межі позовних вимог тому судом задовольняється вимога щодо стягнення основного боргу в розмірі 844,82 грн.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 388,86 грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 66,81 грн., як це передбачено ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013р. за №14, з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Розрахунок 3% річних відповідно до рекомендацій викладених у п. 1.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013р. за №14:

за період з 20.01.2015р. по 21.05.2015р. 3756,06 х 3 х 122: 365 : 100 = 37,66 грн.

за період з 23.05.2015р. по 02.06.2015р. 2844,83 х 3 х 11 : 365 : 100 = 2,57 грн.

за період з 04.06.2015р. по 30.05.2016р. 844,82 х 3 х 362 : 365 :100 = 25,14 грн.

Отже, згідно розрахунку суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 65,37 грн. у меншому розмірі ніж заявлено позивачем.

Згідно розрахунку суду розмір інфляційних втрат на суму 844,82 грн. за період заявлений позивачем становить 390,30 грн., а саме:

за період з 01.02.2015р. по 30.05.2016р. 844,82 грн. х 1,462 = 1235,13 грн. - інфляційні втрати = 390,30 грн.

При цьому позивачем до стягнення заявлено до стягнення інфляційних втрат у розмірі 388,86 грн. З урахуванням того, що ТОВ "ДРІМ МЕЙКЕРС" заявлено до стягнення суму інфляційних втрат у меншому розмірі ніж визначено законом, а суд самостійно не може вийти за межі позовних вимог тому судом задовольняється вимога щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 388,86 грн.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно та документально доведені, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме: 844,82 грн. - основний борг, 388,86 грн. - інфляційних втрат та 65,37 грн. - 3% річних.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ-К" (03146, м. Київ, вулиця Якуба Коласа, буд. 15, ідентифікаційний код 38365337) на Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІМ МЕЙКЕРС" (01033, м. Київ, вулиця Шота Руставеллі, буд. 38, кв. 38, ідентифікаційний код 37567185) основний борг у розмірі 844 (вісімсот сорок чотири) грн. 82 коп., 3% річних у розмірі 65 (шістдесят п'ять) грн. 37 коп., інфляційні у розмірі 388 (триста вісімдесят вісім) грн. 86 коп., судовий збір у розмірі 1376 (одна тисяча триста сімдесят шість) грн. 47 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 29.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 04.07.2016р.

Суддя В.В. Князьков