РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016Справа №910/7940/16

За позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства

Дніпровського району м. Києва

до Громадської організації "Об'єднання багатодітних сімей "ОРІЯНА"

про стягнення 9 459,10 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Смілик Т.М. - за дов.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємств по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Громадської організації "Об'єднання багатодітних сімей "ОРІЯНА" про стягнення 9 459,10 грн.

Ухвалою від 04.05.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 24.05.2016 р.

Ухвалою від 24.05.2016 р. розгляд справи було відкладено на 14.06.2016 р.

Судове засідання 14.06.2016 р. не відбулося.

Наступне судове засідання призначено на 30.06.16р.

Представник відповідача в судове засідання 30.06.16 р. не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань через відділ діловодства суду від відповідача не надходило.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 30.06.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва створено з метою забезпечення управління комунальним житловим фондом, ефективної експлуатації жилих і нежилих приміщень, будинків та споруд, іншого майна комунальної власності територіальної громади Дніпровського району м. Києва, задоволення потреб споживачів щодо надання житлово-комунальних послуг (п. 3.1 статуту).

Предметом діяльності підприємства, серед іншого, є забезпечення на підставі укладених договорів між споживачами, виробниками та виконавцями послуг, з транспортування холодної, гарячої води, стоків та теплової енергії на опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах та збір платежів від споживачів зазначених послуг на корить виконавців згідно з договорами.

Позивач уклав відповідні договори з публічним акціонерним товариством «Київенерго», товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», публічним акціонерним товариством «Київводоканал».

Позивач є балансоутримувачем житлового будинку за адресою: м.Київ, вул. Червоноткатська, 27/2.

Відповідач займає приміщення за адресою: м.Київ, вул. Червоноткатська, 27/2 на підставі договору оренди нерухомого майна № 1886 від 11.10.10р.

За твердженням позивача, які не спростовані відповідачем, останній отримував комунальні послуги в період з 01.10.2012 по 31.05.2014 на загальну суму 5 970,22 грн. Проте відповідач за надані послуги не розрахувався.

Позивач у зверненні до суду з даним позовом, посилаючись на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України, зазначає про те, що відповідач зберіг за рахунок Підприємства кошти без достатніх для цього підстав і просить стягнути 5 970,22 грн. як безпідставно набуте майно.

Разом з тим, кошти, які Підприємство просить стягнути з відповідача є заборгованістю за надані комунальні послуги.

Статтями 202, 205 ЦК України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статі 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на це вимоги про стягнення 5 970,22 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно вимог частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом та наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам цієї статті.

Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 3007,46 грн. інфляційних (за період з 01.11.2012 по 31.03.2016) та 481,42 грн. трьох процентів річних (за період з 01.11.2012 по 31.03.2016), які є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 3007,46 грн. інфляційних, 481,42 грн. трьох процентів річних задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Громадської організації «Об'єднання багатодітних сімей «Оріяна» (02094, м. Київ, вул. Червоноткатська, буд. 27/2; ідентифікаційний код 14277171) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г; ідентифікаційний код 03366612) 5 970 (п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят) грн. 22 коп. заборгованості, 3007 (три тисячі сім) грн. 46 коп. інфляційних втрат, 481 (чотириста вісімдесят одну) грн. 42 коп. 3% річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.07.16р.

Суддя І.О. Домнічева