КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Справа№ 925/1888/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Дикунської С.Я.

Алданової С.О.

за участю представників:

Від позивача: Шляпін О.Ю. - представник за довіреністю.

Від відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.12.2015 року

по справі № 925/1888/15 (суддя: Грачов В.М.)

за позовом Комунального підприємства "Теплокомуненерго" міста Мостирище

до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України

в Черкаській області

про стягнення 68 679 грн. 28 коп.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року Дочірнє підприємство "Теплокомуненерго" Публічного акціонерного товариства "Монастирищенський ордена Трудового Червоного прапора машинобудівний завод" звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області про стягнення 68 679,28 грн., з яких 47 098,83 грн. основного боргу, 19,97 грн. пені, 3 296,92 грн. штрафу, 17 229,56 грн. інфляційних втрат, 1 034 грн. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог договору купівлі-продажу теплової енергії № 23-к від 06.06.2014 року не розрахувався за спожиту ним теплову енергію за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.12.2015 року задоволено заяву позивача про заміну сторони, позивача - Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго" Публічного акціонерного товариства "Монастирищенський ордена Трудового Червоного прапора машинобудівний завод" на його правонаступника - Комінальне підприємство "Теплокомуненерго" міста Монастирище.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.12.2015 року у справі № 925/1888/15 позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом Черкаської області справи № 925/1888/15.

Крім цього, апелянт не погоджується з розміром заборгованості.

Позивачем подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких він проти її вимог заперечує та просить суд залишити без задоволення.

Відповідач до суду апеляційної інстанції не з'явився, проте подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзивів, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2014 року між Дочірнім підприємством "Теплокомуненерго" Публічного акціонерного товариства "Монастирищенський ордена Трудового Червоного прапора машинобудівний завод" (продавець) та Управлінням Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області (покупець) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 23-к, за умовами якого продавець бере на себе зобов'язання постачати товар - теплову енергію на потреби опалення (далі - теплову енергію) покупцеві, який зобов'язаний прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни передбачені цим договором, а також забезпечити безпечну експлуатацію теплоспоживального обладнання, що ним використовується.

Пунктом 5.1. Договору сторони узгодили, що облік теплової енергії проводиться розрахунковим способом (по проектному тепловому навантаженню) або за приладами обліку).

У п. 6.1 Договору встановлено, що вартість теплової енергії, що постачається Покупцеві, обраховується за тарифами, встановленими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 182 від 31.03.2014 року і становить 908,78 грн. за 1 Гігакалорію (без ПДВ).

Згідно з п. 6.2. Договору сторони домовились, що у випадку зміни тарифу чи порядку розрахунків за теплову енергію, відповідно до рішень органів влади, нові тарифи чи порядок розрахунків є обов'язковими для сторін за даним договором та не потребують додаткового узгодження сторонами.

Відповідно до п. 6.6. Договору розрахунковим періодом є місяць.

У п. 6.7. Договору сторони узгодили, що розрахунок за теплову енергію, що споживається, здійснюється у відповідності з вимогами п. 7 ст. 276 ГК України, а саме у формі оплати, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів згідно тарифу, зазначеного у п. 6.1. договору, шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Як передбачено ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК України.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору позивачем за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року надані відповідачу послуги з теплопостачання, що підтверджується актами про відпускання теплової енергії за жовтень 2014 року - квітень 2015 року, які підписані та скріплені печатками обох сторін (а.с. 20-23).

Однак, відповідач за надані послуги з теплопостачання не розрахувався, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 47 098,83 грн.

Доказів сплати відповідачем 47 098,83 грн. боргу за надану позивачем теплову енергію в матеріалах справи не міститься, у зв'язку з чим судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині.

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд Господарським судом Черкаської області справи № 925/1888/15, враховуючи наступне.

Відповідно до частин другої та третьої статті 104 ГПК України, порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Держаної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28, на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Згідно з інформаційними листами Вищого господарського суду України від 02.06.2006 № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (Із змінами і доповненнями, внесеними інформаційним листом Вищого господарського суду України від 8 квітня 2008 року N 01-8/218 ) (пункт 4), від 14.08.2007 № 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (Із змінами і доповненнями, внесеними інформаційними листами Вищого господарського суду України від 10 грудня 2007 року N 01-8/963, від 21 квітня 2008 року N 01-8/241) (пункт 15), , до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

В листі Вищого господарського суду від 13.08.2008, № 01-8/482 „Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" (Із змінами і доповненнями, внесеними інформаційними листами Вищого господарського суду України від 14 жовтня 2008 року N 01-8/622, від 2 квітня 2009 року N 01-08/195, від 29 червня 2010 року N 01-08/369 ) роз'яснено, що Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув", „адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, підпунктом 3.9.1 підпункту 3.9 пункту З постанови ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Судовою колегією встановлено, що Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, оскільки на її адресу, зазначену у договорі купівлі-продажу теплової енергії № 23-к від 06.06.2014 року, була надіслана ухвала від 30.11.2015 року про порушення провадження у справі, що підтверджується відповідною відміткою на ухвалі та поштовим поверненням (а.с. 84-86).

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 19,97 грн. пені, 3 296,92 грн. штрафу, 17 229,56 грн. інфляційних втрат, 1 034 грн. 3 % річних.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про їх задоволення.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 7.10. Договору передбачено, що у разі несвоєчасного виконання розрахунків за теплову енергію, Покупець сплачує на користь Продавця пеню в розмірі 0,1% вартості теплової енергії з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів, додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи те, що відповідачем період прострочення сплати за поставлену теплову енергію перевищує 30 днів, позовна вимога про стягнення з нього 3 296,92 грн. штрафу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, є обґрунтованою позовна вимога про стягнення з відповідача 19,97 грн. пені.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апелянтом належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем було подано клопотання про розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 року відстрочено Управлінню Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.12.2015 року у справі №925/1888/15 до 04.05.2016 року.

Матеріали справи свідчать про те, що апелянтом було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 200,00 грн., що підтверджується квитанцією № ПН635875 від 31.03.2016 року.

Згідно з Законом України № 484-VIII від 22.05.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» з 1 вересня 2015 року змінено ставки судового збору в господарському судочинстві.

Відповідно до ст. 4 зазначеного вище закону ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено мінімальну заробітну плату з 1 січня у місячному розмірі 1 378,00 гривень.

Таким чином, апелянт мав сплатити 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто, не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, а саме 1 515,80 грн.

Отже, враховуючи часткову сплату апелянтом суми судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 200,00 грн., з останнього підлягає стягненню судовий збір в дохід Державного бюджету за подання апеляційної скарги у розмірі 1315,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 24.12.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 24.12.2015 року у справі № 925/1888/15 - без змін.

3. Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21, ) в дохід Державного бюджету 1315,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду Черкаської області видати наказ.

5. Матеріали справи № 925/1888/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.Я. Дикунська

С.О. Алданова