КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2016 р. Справа№ 910/4459/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Федорчука Р.В.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 08.06.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу Церковного управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року

у справі № 910/4459/16 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом Церковного управління (Єпископату) Німецької Євангелічно- Лютеранської церкви України

до Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади Святої Катерини у Печерському районі міста Києва

про визнання рішення недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року по справі № 910/4459/16 провадження у справі припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 25.04.2016 року, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року по справі № 910/4459/16 скасувати, а справу направити до господарського суду міста Києва для продовження розгляду по суті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В судовому засіданні 08.06.2016 року представник Церковного управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі, в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів, зазначених у ній, та просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду скасувати, та матеріали справи направити до суду першої інстанції для розгляду.

Представники Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади Святої Катерини у Печерському районі міста Києва також надали суду свої пояснення по справі, в яких заперечили проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених в письмових запереченнях. Представники відповідача вважають апеляційну скаргу не обґрунтованою та безпідставною, а оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою. Представники Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади Святої Катерини у Печерському районі міста Києва просили апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, та оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду від 25.04.2016 року залишити без змін.

Відповідно до статті 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема про припинення провадження у справі.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року є законною та обґрунтованою, та апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2016 року Церковне управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-лютеранської церкви України звернулося до господарського суду м. Києва із позовною заявою до Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади Святої Катерини у Печерському районі міста Києва про визнання недійсними рішення зборів громади Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади Святої Катерини у Печерському районі м. Києва від 11.10.2015 року.

Відповідачем 30.03.2016 року було подане клопотання про припинення провадження у справі.

Ухвалою від 25.04.2016 року у справі № 910/4459/16 господарський суд міста Києва задовольнив клопотання відповідача та припинив провадження у справі, вказавши, що спір між сторонами не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки предмет спору не охоплюється ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Перелік справ, підвідомчих господарським судам, визначено ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, зокрема ними є: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Як зазначено у Постанові Вищого господарського суду України від 04.04.2016 року у справі № 910/11604/15, у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно зі ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про господарські товариства» господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ні позивач, ні відповідач не є суб'єктами підприємницької діяльності, а відносини між ними не є господарськими.

Так, відповідно до п. 1.3 статуту Церковного Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-лютеранської Церкви України Єпіскопат є неприбутковою релігійною організацією, яка здійснює свою духовну, адміністративну та господарську діяльність відповідно до Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Одночасно, зі змісту статуту Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади Святої Катерини у Печерському районі м. Києва не вбачається, що остання створена з метою отримання прибутку. Зокрема, завданнями громади у відповідності до ст. 8 статуту є відправлення відкритих богослужінь, введення бажаючих прийняти хрещення, сприяння християнському милосердю тощо.

Судова колегія відзначає, що правовідносини між позивачем та відповідачем у даній справі регулюються положеннями Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Згідно з ч. 1 ст. 8 цього Закону релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Тобто, створення та діяльність релігійних громад та організацій є формою реалізації права громадян України на свободу совісті. У правовідносин, які є предметом дослідження в даній справі, відсутній господарський характер, також ці правовідносини не є корпоративними в розумінні вимог законодавства.

Зі змісту статті 167 Господарського кодексу України вбачається, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно зі ст. 1 статуту Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади громада входить до складу Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України, признає її преамбулу та церковний розпорядок. З наведеного не вбачається, що Німецька Євангелічно-Лютеранська релігійна громада Святої Катерини у Печерському районі міста Києва є підпорядкованою Церковному управлінню (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України організацією.

Відповідно до статті 3 статуту Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади Святої Катерини у Печерському районі м. Києва, затвердженого Єпископом Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України 05.07.2002 року громада самостійно вирішує всі внутрішні питання відповідно з діючим законодавством України, а також із даним Церковним Статутом, виконуючи рішення та накази обраних нею органів.

Крім того, відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками (учасниками) Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади Святої Катерини у Печерському районі міста Києва є члени громади в кількості 250 осіб.

Вищенаведене свідчить про те, що позивач не є ні засновником, ні членом Німецької Євангелічно-Лютеранської релігійної громади Святої Катерини у Печерському районі міста Києва.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини, які склались між сторонами спору, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, не можуть вважатися корпоративними в розумінні вищевказаних вимог законодавства.

Таким чином, спір, з метою вирішення якого позивачем подано позовну заяву до господарського суду міста Києва, виник не у зв'язку із здійсненням позивачем та/або відповідачем господарської діяльності; також даний спір не є таким, що виник із корпоративних відносин.

Отже, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що предмет спору у справі № 910/4459/16 не охоплюється ст.12 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом правомірно було припинено провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу скаржника на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.

Оскільки відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України даний спір не може бути вирішений в порядку господарського судочинства, він підлягає вирішенню в загальному місцевому суді в порядку цивільного судочинства.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто, Цивільний процесуальний кодекс не обмежує позивача у праві звернутися з позовом до відповідача в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний господарський суд вважає, що ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Церковного управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України слід відмовити, а оскаржувану ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року у справі № 910/4459/16 залишити без змін.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Церковного управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року у справі № 910/4459/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року у справі № 910/4459/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4459/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді Р.В. Федорчук

А.Г. Майданевич

Дата підписання 14.06.2016