ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016р. Справа№ 914/1280/16

Суддя господарського суду Львівської області В.М. Пазичев, розглянувши матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства Львівської обласної ради Нерухомість та майно (м. Львів)

до відповідача: Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації (м. Львів)

про: стягнення суми основного боргу в розмірі 63078,95 грн., пені у розмірі 2533,08 грн., 3% річних у розмірі 260,66 грн., інфляційних втрат у розмірі 378,07 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 354 від 11.03.2016 року.

від відповідача: Не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Комунального підприємства Львівської обласної ради Нерухомість та майно (м. Львів) до Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації (м. Львів) про стягнення суми основного боргу в розмірі 63078,95 грн., пені у розмірі 2533,08 грн., 3% річних у розмірі 260,66 грн., інфляційних втрат у розмірі 378,07 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.05.2016 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 19.05.2016 року. Ухвалою суду від 19.05.2016 року розгляд справи відкладено до 26.05.2016 року, в звязку з відсутністю представників сторін. Ухвалою суду від 26.05.2016 року розгляд справи відкладено до 16.06.2016 року, для надання доказів. Ухвалою суду від 16.06.2016 року розгляд справи відкладено до 29.06.2016 року, в звязку з відсутністю представника відповідача.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 16.05.2016 року, про відкладення від 19.05.2016 року, від 26.05.2016 року, від 16.06.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

25.05.2016 року за вх. № 22272/16 позивач подав додаткові докази до матеріалів справи.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 16.05.2016 року, про відкладення від 19.05.2016 року, від 26.05.2016 року, від 16.06.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується копією Списку № 688 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів 21.06.2016 року, а явка відповідача була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

26.05.2016 року за вх. № 22412/16 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 29.01.2016 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, відповідно до договору оренди від 10.02.2014 р. № 23/14, Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації використовує нежитлові приміщення, що знаходяться на балансі КП ЛОР «Нерухомість та майно», загальною площею 309,2 кв.м., які розміщені за адресою: м. Львів, вул. Чайковського, 17.

На виконання п. 6.11. вказаного Договору оренди, Комунальне підприємство Львівської обласної ради "Нерухомість та майно", як балансоутримувач та відповідач перебувають у договірних відносинах згідно договору відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг (теплопостачання) від 20.02.2014 року № 9/14т (надалі - Договір).

Згідно з вказаним Договором, балансоутримувач забезпечує відповідача наданням комунальних послуг з теплопостачання та приєднання теплової енергії в орендованих відповідачем нежитлових приміщеннях у будинку № 17 на вул.Чайковського у м. Львові.

Відповідно до п. 3 Договору, відповідач зобов'язувався своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати витрати балансоутримувача за надані послуги.

Позивач зазначає, що згідно з п. 4 Договору, відповідач зобов'язувався здійснювати оплату не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, на рахунок балансоутримувача р/р № 055 в філії АТ «Укрексімбанк», МФО 325718, .

Позивач наголошує, що, з метою врегулювання спору в досудовому порядку неодноразово повідомляв відповідача про розмір допущеної ним заборгованості та про необхідність її погашення. Однак, ні виставлені щомісячно рахунки на оплату допущеної заборгованості, ні телефонні нагадування про розмір допущеної заборгованості, ні претензії від 01.02.2016 р. № 181, від 11.04.2016 р. № 512 позитивного результату не дали.

Позивач зазначає, що незважаючи на вказані засоби досудового врегулювання спору, відповідач не сплатив заборгованість за надані комунальні послуги з теплопостачання і приєднання теплової енергії, і така, станом на 21.04.2016 р., за період наданих послуг грудень 2015 р.- березень 2016 р., становить 63078,95 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином 3% річних (відповідно до розрахунку, що додається) становить 260,66 грн., сума інфляційних втрат на заборгованість становить 378,07 грн.

Відповідно до п. 5 Договору, ст. ст. 230. 232 ГК України, при несвоєчасному виконанні зобов'язання боржник сплачує пеню в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше ніж подвійна облікова ставка НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, таким чином, сума пені відповідно до розрахунку становить 2533,08 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що КП ЛОР " Нерухомість - та майно" та Управління капітального будівництва Львівскої облдержадміністрації перебувають у договірних відносинах згідно договору відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг від 20.02.2014 р. № 9/14т (надалі - Договір).

Відповідно до п. 3 Договору, відповідач зобов'язується своєчасно та в повному обсязі відшкодувати витрати балансоутримувача за надані послуги.

Станом на день розгляду справи, існує заборгованість за отримані послуги телепостачання управління капітального будівництва Львівської облдержадміністрації перед КП ЛОР "Нерухомість та майно".

Управління капітального будівництва облдержадміністрації є структурним підрозділом обласної державної адміністрації та виконує функції замовника будівництва об'єктів області за рахунок коштів державного та обласного бюджетів.

Управління утримується за рахунок видатків, передбачених у вартості будівництва на утримання служби замовника, які зараховуються до доходів спеціального фонду державного бюджету, як власні надходження.

У зв'язку з зупиненням операції на розрахунковому рахунку Управління, Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області не може здійснити оплату згідно договору від 20.02.2014 р. № 9-14 т. Водночас, відповідач інформує, що рахунки зареєстровані в ГУДКСУ у Львівській області і у разі відновлення операцій з бюджетними коштами, буде здійснена оплата в повному обсязі.

Враховуючи наведене, відповідач визнає заборгованість перед позивачем.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Згідно ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідно до договору оренди від 10.02.2014 р. № 23/14, Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації використовує нежитлові приміщення, що знаходяться на балансі КП ЛОР «Нерухомість та майно», загальною площею 309,2 кв.м., які розміщені за адресою: м. Львів, вул. Чайковського, 17.

На виконання п. 6.11. вказаного Договору оренди, Комунальне підприємство Львівської обласної ради "Нерухомість та майно", як балансоутримувач та відповідач перебувають у договірних відносинах згідно договору відшкодування витрат балансоутримувача на забезпечення надання комунальних послуг (теплопостачання) від 20.02.2014 року № 9/14т (надалі - Договір).

Згідно з вказаним Договором, балансоутримувач забезпечує відповідача наданням комунальних послуг з теплопостачання та приєднання теплової енергії в орендованих відповідачем нежитлових приміщеннях у будинку № 17 на вул.Чайковського у м. Львові.

Відповідно до п. 3 Договору, відповідач зобов'язувався своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати витрати балансоутримувача за надані послуги.

Згідно з п. 4 Договору, відповідач зобов'язувався здійснювати оплату не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, на рахунок балансоутримувача р/р № 055 в філії АТ «Укрексімбанк», МФО 325718, .

Позивач, з метою врегулювання спору в досудовому порядку неодноразово повідомляв відповідача про розмір допущеної ним заборгованості та про необхідність її погашення. Однак, ні виставлені щомісячно рахунки на оплату допущеної заборгованості (копії додаються), ні претензії від 01.02.2016 р. № 181, від 11.04.2016 р. № 512 позитивного результату не дали.

Незважаючи на вказані заходи досудового врегулювання спору, відповідач не сплатив заборгованість за надані комунальні послуги з теплопостачання і приєднання теплової енергії, і така станом на 21.04.2016 р., за період наданих послуг грудень 2015 р.- березень 2016 р., становить 63078,95 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином 3% річних (відповідно до розрахунку, що додається) становить 260,66 грн., сума інфляційних на заборгованість становить 378,07 грн.

Відповідно до п. 5 Договору, ст. ст. 230, 232 ГК України, при несвоєчасному виконанні зобов'язання боржник сплачує пеню в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше ніж подвійна облікова ставка НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, таким чином, сума пені відповідно до розрахунку становить 2533,08 грн.

Згідно ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову, господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

26.05.2016 року за вх. № 22412/16 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Отже, судом встановлено, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума основного боргу в розмірі 63078,95 грн., пеня у розмірі 2533,08 грн., 3% річних у розмірі 260,66 грн. та інфляційні втрати у розмірі 378,07 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, позовні вимоги визнав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги визнав, суд прийшов до висновку, що позов Комунального підприємства Львівської обласної ради Нерухомість та майно до Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації про стягнення суми основного боргу в розмірі 63078,95 грн., пені у розмірі 2533,08 грн., 3% річних у розмірі 260,66 грн., інфляційних втрат у розмірі 378,07 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 4458 від 11.05.2016 року на суму 1378,00 грн. про сплату судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації (79005, м. Львів, вул. Чайковського, 17, ) на користь Комунального підприємства Львівської обласної ради Нерухомість та майно (79008, м. Львів, вул. Винниченка, 8, ) основний борг в розмірі 63078 (шістдесят три тисячі сімдесят вісім) грн. 95 коп., пеню у розмірі 2533 (дві тисячі пятсот тридцять три) грн. 08 коп., 3% річних у розмірі 260 (двісті шістдесят) грн. 66 коп., інфляційні втрати у розмірі 378 (триста сімдесят вісім) грн. 07 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.07.2016 року.