номер провадження справи 33/158/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016 Справа № 908/5666/15

за позовом Приватного підприємства «Еліт - Фаст» (юридична адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Чекістів, 27; адреса для листування: 69002, м.Запоріжжя, вул. Гоголя, 94, оф. 3)

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства «Таврічеське» (70543, с. Новоандріївка, Оріхівського району, Запорізької області, вул. Клименка, 19)

про стягнення суми боргу

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача : Гусельников М.О. - довіреність від 05.11.2015 р., Багмут Г.В. - довіреність від 05.11.2015р.;

від відповідача: Гребенев І.І. - довіреність № б/н від 16.06.2016 р.;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Еліт - Фаст» звернулося в господарський суд Запорізької області із позовною заявою про стягнення з Селянського (фермерського) господарства «Таврічеське» суми 100082,19грн. заборгованості за договором № 10129 від 29.10.2014 р. про надання зворотної фінансової допомоги, , з яких: сума 100000грн. основного боргу та сума 82,19грн. трьох процентів річних .

В якості підстави позову, позивачем зазначено, що на виконання умов укладеного між сторонами договору про надання зворотної фінансової допомоги № 10129 від 29.10.2014р., позивач 29.10.2014 р. та 30.10.2014р. двома частинами по 50000грн. передав відповідачу грошові кошти на загальну суму 100000,00 грн., що підтверджується двома квитанціями до прибуткового касового ордеру № 3 від 29.10.2014р. та № 4 від 30.10.2014р. В порушення договірних зобов'язань відповідач в узгоджений Сторонами строк (в строк до 30.10.2015р.) грошові кошти не повернув. Внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань, у відповідача утворився основний борг в сумі 100000,00грн. За несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ст. 625 ЦК України до відповідача застосовано нарахування 3% річних на суму 82,19грн. Посилаючись на приписи статей 525, 526, 610, 625, 1046 ЦК України, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду від 11.11.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5666/15, розгляд якої призначено на 08.12.2015 р.

Ухвалою господарського суду від 08.12.2015р. на підставі ст. 69 ГПК України строк вирішення спору у справі було продовжено на 15 днів - до 26.01.2016р., розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України відкладено на 12.01.2016р.

12.01.2016р. від відповідача до господарського суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому вказані наступні обставини. Посилаючись на приписи норм ст.ст. 173, 174, 179, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 626, 638, 1046, 1047 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідач зазначає, що позивач у якості доказів надання відповідачу зворотної фінансової допомоги у сумі 100000грн. посилається на договір № 10129 від 29.10.2014р. та квитанції до прибуткових касових ордерів № 3 від 29.10.2014р., № 4 від 30.10.2014р. Однак, як зазначив відповідач, СФГ «Таврічеське» ніколи не підписувало договірів про надання зворотньої фінансової допомоги з ПП «Еліт - Фаст» і не приймало грошових коштів від позивача.

Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.01.2016р. на підставі ст. 79 ГПК України було зупинено провадження у справі № 908/5666/15 у зв'язку з направленням до прокуратури Запорізької області повідомлення в порядку ст. 90 ГПК України щодо перевірки наявності (відсутності) факту укладення між ПП «Еліт - Фаст» та СФГ «Таврічеське» договору № 10129 від 29.10.2014р. і, відповідно, наявності (відсутності) факту надання з боку ПП «Еліт - Фаст» на користь СФГ «Таврічеське» суми100000грн. зворотної фінансової допомоги. Повідомлення до органу прокуратури було направлено судом з огляду на те, що відповідач у письмовому відзиві заперечив проти факту укладення між ПП «Еліт - Фаст» та СФГ «Таврічеське» договору № 10129 від 29.10.2014р. та заперечив проти факту отримання від позивача суми 100000,00грн. зворотної фінансової допомоги. При цьому, ухвалою суду від 12.01.2016р. було залишено без задоволення клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо того, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_4 у договорі про надання зворотного фінансової допомоги № 10129 від 29.10.2014р., у квитанціях до прибуткового касового ордеру № 3 від 29.10.2014р. та № 4 від 30.10.2014р. ОСОБА_4 чи іншою особою?.

Згідно до Висновку Жовтневого ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області від 05.02.2016р. перевірку за матеріалом було припинено.

22.03.2016р. господарським судом було направлено повідомлення в порядку ст. 90 ГПК України до прокуратури Запорізької області з метою необхідності перевірки наявності (відсутності) факту укладення між ПП «Еліт - Фаст» та СФГ «Таврічеське» договору № 10129 від 29.10.2014р. про надання зворотної фінансової допомоги (справжності договору) і, відповідно, наявності (відсутності) факту надання з боку ПП «Еліт - Фаст» на користь СФГ «Таврічеське» суми 100000,00грн. зворотної фінансової допомоги (справжності прибуткових касових ордерів № 3 від 29.10.2014р. та № 4 від 30.10.2014р.).

Згідно до Висновку Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 16.05.2016р. подальшу перевірку за матеріалом було припинено.

За таких обставин, ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.06.2016р. на підставі ст. 79 ГПК України було поновлено провадження у справі № 908/5666/15 з 22.06.2016р., розгляд справи призначено на 22.06.2016р.

В судовому засіданні 22.06.2016р. відповідачем було заявлено клопотання про витребування від позивача доказів: первинних бухгалтерських документів на підтвердження обліку на рахунках та в касі підприємства грошових коштів у розмірі 50000грн. станом на 29.10.2014р., 50000грн. станом на 30.10.2014р. та факт видачі цих сум з каси підприємства. Клопотання відповідача було задоволено судом, докази витребувані від позивача.

Також 22.06.2016р. відповідачем було заявлено клопотання про призначення проведення судової почеркознавчої експертизи. на вирішення якої просить поставити наступні питання:

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у договорі про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 10129 від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_4, чи іншою особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_4, чи іншою особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_4, чи іншою особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у договорі про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 10129 від 29 жовтня 2014року під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 29 жовтня 2014 року під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 30 жовтня 2014 року під впливом збиваючих факторів (природних, штучних).

Просить також витребувати для проведення даної експертизи від позивача оригінал договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 10129 від 29 жовтня 2014 року та оригінали квитанцій до прибуткового касового ордера № 3 від 29 жовтня 2014р. та № 4 від 30 жовтня 2014 р. Проведення експертизи просить доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

В судовому засіданні 22.06.2016р. було задоволено клопотання відповідача про витребування від позивача оригіналу договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 10129 від 29 жовтня 2014 року та оригіналів квитанцій до прибуткового касового ордера № 3 від 29 жовтня 2014р. та № 4 від 30 жовтня 2014 р.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

За змістом постанови Пленуму ВГСУ № 4 від 23.03.2012 р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» до актів законодавства, якими слід керуватись у вирішенні питань призначення судової експертизи в судовому процесі, відносяться, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України, Закон України "Про судову експертизу", Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Основні види (підвиди) експертизи визначені Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

В даному випадку, відповідач заявив клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи

Згідно п.1.2.1 вказаної Інструкції, почеркознавча експертиза, про призначення якої просить відповідач, відноситься до виду: Криміналістична.

В попередньому судовому засіданні, яке відбулось 22.06.2016р., судом було звернуто увагу представника відповідача ОСОБА_5 (заявника клопотання) на те, що у відповідності до Наказу Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.11.1998р. за № 705/3145) «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» та п.1 «Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» (затв. Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. № 53/5 (у редакції наказу від 26.12.2012р. № 1950/5), нормативно визначені певні умови для призначення та проведення почеркознавчої експертизи, а саме (згідно до п.1 Науково-методичних рекомендацій):

- Для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації (п.1.3);

- Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) пред'явити їх особі, яка підлягає ідентифікації, а потім позначити кожний зразок, тобто указати, що це вільний зразок почерку (підпису) певної особи (указати її прізвище, ім'я, по батькові), та посвідчити це своїм підписом (п.1.4);

- Відбирати експериментальні зразки почерку необхідно у два етапи. На першому етапі особа, почерк якої підлягає ідентифікації, виконує текст за тематикою, близькою до досліджувального об'єкта, у звичних умовах (сидячи за столом, із звичним приладдям письма, при денному освітленні). У разі коли тексти, що досліджуються, і особливо підписи виконувались на бланках (касові ордери, квитанції, поштові перекази, платіжні відомості тощо), експериментальні зразки слід відбирати на таких самих бланках або на папері, що розграфлений відповідно до бланка. Якщо дослідженню підлягає рукописний текст, то вільні та експериментальні зразки надаються у вигляді текстів. При дослідженні підписів та обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) вільні та експериментальні зразки надаються як у вигляді відповідних текстів (записів), так і у вигляді підписів (п.1.6);

- Експериментальні зразки посвідчуються органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). У посвідчувальному написі зазначаються прізвище, ім'я та по батькові виконавця, а також особливості зразка (написані лівою рукою, спеціальним шрифтом тощо) (п.1.7);

- Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5 - 8 аркушів (п.1.8).

- При відібранні експериментальних зразків підпису особи, від імені якої виконано підпис, слід запропонувати їй розписатися всіма застосовуваними нею варіантами підписів (п.1.10);

- У документі про призначення експертизи (залучення експерта) слід указати на встановлені органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), особливі обставини виконання рукописного тексту, які могли вплинути на змінення ознак почерку (незвична поза або незвичний стан виконавця тощо). Якщо є дані, що виконавцем є особа, у якої порушена координація рухів, про це також слід повідомити експерта. У разі виконання рукописного тексту особою похилого або старечого віку потрібно надати відомості про рік її народження і стан здоров'я на момент можливого виконання об'єкта почерку, що досліджується (п.1.12).

Із урахуванням вимог вказаних нормативно-правових актів, з метою позитивного вирішення клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи, в судовому засіданні 22.06.2016р. на підставі ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 29.06.2016 р., і господарським судом при цьому зобов'язано відповідача в особі представника ОСОБА_5 надати до судового засідання 29.06.2016р. вільні зразки, умовно - вільні зразки підпису ОСОБА_4 та зобов'язано відповідача забезпечити особисту явку ОСОБА_4 до судового засідання 29.06.2016р. з метою відібрання експериментальних зразків підпису ОСОБА_4

При цьому в судовому засіданні 22.06.2016р. представником відповідача ОСОБА_5 будь-яких зауважень щодо неможливості надання витребуваних судом доказів, необхідних для призначення та проведення експертизи та щодо неможливості явки ОСОБА_4 в судове засідання 29.06.2016р. заявлено не було.

До судового засідання 29.06.2016р. позивач надав витребуванні судом оригінали договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 10129 від 29 жовтня 2014 року та оригіналів квитанцій до прибуткового касового ордера № 3 від 29 жовтня 2014р. та № 4 від 30 жовтня 2014 р.

Натомість, відповідач вимоги суду не виконав. До судового засідання 29.06.2016р. відповідачем не було надано вільні зразки, умовно - вільні зразки підпису ОСОБА_4; особисто ОСОБА_4 до судового засідання 29.06.2016р. не з'явився. Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні ОСОБА_5, йому вільні та умовно - вільні зразки підпису вказаної особи не були передані, а була надана лише копія наказу про перебування ОСОБА_4 у відпустці. При цьому наказ № 21/07-1 (копія наявна в матеріалах справи) про вибуття ОСОБА_4 у відпустку має дату його складання - 21.08.2016р., що ставить під сумнів його дійсність, оскільки станом на 29.06.2016р. (на дату проведення судового засідання), дата оформлення наказу - 21.08.2016р. ще не наступила.

Вказані обставини у їх сукупності свідчать про неможливість задоволення клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи, оскільки суд позбавлений можливості отримати та направити на експертне дослідження вільні, умовно - вільні та експериментальні зразки підпису ОСОБА_4, необхідність чого прямо передбачена вказаними нормативно-правовими актами. Тобто призначення судової почеркознавчої експертизи є неможливим з огляду на зазначені обставини невиконання відповідача (заявником клопотання) вимог господарського суду.

При цьому представник позивача в судовому засіданні 29.06.2016р. вказав на те, що дії відповідача спрямовані на безпідставне затягування судового процесу по вирішенню спору у справі № 908/5666/15.

За наявності вказаних обставин, зважаючи на закінчення законодавчо встановленого процесуального строку вирішення спору, клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи в судовому засіданні 29.06.2016р. залишено судом без задоволення.

За клопотанням представників сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Присутній у судовому засіданні 29.06.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні 29.06.2016р. представник відповідача вказав на відсутність будь-яких додаткових пояснень, підтримав доводи відзиву на позовну заяву.

З огляду на закінчення встановленого ст. 69 ГПК України процесуального строку вирішення спору у справі (продовженого судом на 15 днів), в судовому засіданні 29.06.2016 р. прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 29.10.2014 р. між Приватним підприємством «Еліт - Фаст» (позивачем, Кредитором за договором) та Селянським (Фермерським) господарством «Таврічеське» (відповідачем, Отримувачем) було укладено договір № 10129 про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги (надалі - Договір), за умовами якого, позивач надає відповідачу зворотну безпроцентну фінансову допомогу, а відповідач зобов'язується її повернути в обумовлений цим Договором строк (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору сума фінансової допомоги становить 100000,00грн.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що позивач надає фінансову допомогу протягом одного місяця з моменту підписання цього договору.

Пунктом 3.2 Договору сторони обумовили, що позивач зобов'язується надати відповідачу фінансову допомогу у передбаченому цим Договором розмірі, шляхом внесення грошових коштів до каси відповідача або на розрахунковий рахунок.

Згідно до п.4.1 Договору строк, на який надається фінансова допомога становить один календарний рік з моменту надходження суми позики в повному обсязі до каси відповідача або на його розрахунковий рахунок.

Як свідчить п.4.3 договору фінансова допомога повертається позивачу на його банківський рахунок або до каси у строк, визначений у п.4.1 Договору.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з моменту перерахування суми фінансової допомоги відповідачу і діє до моменту його остаточного виконання.

Як встановлено судом, позивач свої зобов'язання щодо надання зворотної фінансової допомоги виконав належним чином.

Так, позивач 29.10.2014 р. та 30.10.2014р. двома частинами по 50000грн. передав відповідачу грошові кошти на загальну суму 100000,00 грн., що підтверджується двома квитанціями до прибуткового касового ордеру № 3 від 29.10.2014р. та № 4 від 30.10.2014р.

Однак, відповідач у встановлений пунктом 4.1 Договору строк - до 30.10.2015р. грошове зобов'язання не виконав, грошові кошти у сумі 100000,00грн. позивачу не повернув.

За таких обставин позовна вимога про стягнення з СФГ «Таврічеське» суми 100000,00грн. заборгованості за договором № 10129 від 29.10.2014 р. про надання поворотної фінансової допомоги та суми 82,19грн. 3% річних, стала предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного ними Договору, який за своєю правовою природою є договором позики.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом першим статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в статті 526 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно долучених до матеріалів справи засвідчених копій квитанцій до прибуткового касового ордеру № 3 від 29.10.2014р. та № 4 від 30.10.2014р., позивач 29.10.2014 р. та 30.10.2014р. двома частинами по 50000грн. передав відповідачу грошові кошти на загальну суму 100000,00 грн

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 4.1 Договору № 10129 поворотна фінансова допомога підлягала поверненню у строк - до 30.10.2015 р. (протягом одного календарного року).

Станом на дату звернення позивача із даним позовом до суду, строк оплати за Договором наступив.

Проте, відповідач грошові кошти позивачу так і не повернув.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині своєчасного повернення фінансової допомоги, та вищезазначені приписи норми чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 100000,00 грн., у зв'язку з чим, вказана позовна вимога задовольняється судом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов'язань, вимога про стягнення з нього 3% річних в сумі 82,19грн., заявлена позивачем обґрунтовано, а тому задовольняється у повному обсязі.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо посилання відповідача на те, що СФГ «Таврічеське» не укладало із позивачем договір про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 10129 від 29.10.2014р. та не отримувало грошових коштів на загальну суму 100000,00грн. за квитанціями до прибуткового касового ордеру № 3 від 29.10.2014р. та № 4 від 30.10.2014р., суд зазначає наступні обставини.

Як свідчить ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема - письмовими доказами.

У відповідності до статті 36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що обов'язок доказування і подання доказів

покладено на сторони, оскільки кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно до статті 34 ГПК України (належність і допустимість доказів), господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем на виконання покладеного статями 33, 34 ГПК України процесуального обов'язку подання доказів, до матеріалів справи надано засвідчені копії Договору № 10129 від 29.10.2014р. про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги та засвідчені копії квитанцій до прибуткового касового ордеру № 3 від 29.10.2014р. та № 4 від 30.10.2014р.

Крім того, на вимогу суду до судового засідання 29.06.2016р. позивачем надавались оригінали вказаних доказів, які судом було оглянуто.

При цьому, слід зазначити, що статтею 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину. Так, згідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин, що укладений між ПП «Еліт - Фаст» в особі директора ОСОБА_6 та СФГ «Таврічеське» в особі голови ОСОБА_4 та оформлений договором про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги № 10129 від 29.10.2014р., в силу дії презумпції правомірності правочину є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і відповідачем не надано жодних доказів визнання його недійсним судом.

При цьому договір № 10129 від 29.10.2014р. не лише містить підписи ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а також скріплений печатками підприємств (у тому числі печаткою СФГ «Таврічеське»).

Таким чином договір № 10129 від 29.10.2014р. створює правові наслідки, на які він був спрямований, а саме: надає право позивачу передати строком на один календарний рік грошові кошти у сумі 100000,00грн. і містить обов'язок відповідача повернути грошові кошти у сумі 100000,00грн. в строк - до 30.10.2015р.

Тобто, суд констатує факт надання позивачем належних і допустимих доказів у підтвердження факту укладення між сторонами Договору про надання фанансової допомоги № 10129 від 29.10.2014р. та факту передачі - отримання суми 100000,00грн. фінансової допомоги.

Натомість, відповідачем в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України не надано жодного належного і допустимого доказу (процесуального документа органу досудового розслідування, вироку суду тощо) у підтвердження факту підробки, фальсифікації будь-якою особою Договору № 10129 від 29.10.2014р. про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги і квитанцій до прибуткового касового ордеру № 3 від 29.10.2014р. та № 4 від 30.10.2014р.

В свою чергу, господарський суд двічі направляв до Прокуратури Запорізької області Повідомлення в порядку ст. 90 ГПК України з метою перевірки вказаних обставин щодо укладення між сторонами Договору № 10129 від 29.10.2014р. про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги та отримання грошових коштів у сумі 100000,00грн. за квитанціями до прибуткового касового ордеру № 3 від 29.10.2014р. та № 4 від 30.10.2014р., однак за Висновком Жовтневого ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області від 05.02.2016р. перевірку за матеріалом припинено та за Висновком Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 16.05.2016р. подальшу перевірку за матеріалом припинено.

Тобто, уповноваженими особами не встановлено будь-яких обставин, що спростовують факт укладення договору та факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 100000,00грн.

Крім того, господарський суд ухвалою від 08.12.2015р. витребував від відповідача довідку - за особистим підписом керівника СФГ «Таврічеське» - ОСОБА_4 про факт оприбуткування (неоприбуткування) суми 100000,00грн. в бухгалтерському обліку підприємства, а також в судовому засіданні 22.06.2016р. визнав особисту явку ОСОБА_4 до судового засідання 29.06.2016р. обов'язковою, що відображено у протоколі судового засідання від 22.06.2016р., однак вказані вимоги суду не були виконані. Так, до матеріалів справи відповідна довідка - за особистим підписом керівника СФГ «Таврічеське» ОСОБА_4 надана не була, до судового засідання 29.06.2016р. ОСОБА_4 не з'явився.

Як вже було вказано вище, внаслідок неявки ОСОБА_4 до судового засідання 29.06.2016р., суд не має процесуальної можливості виконати вимоги Наказу Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.11.1998р. за № 705/3145) «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» та п.1 «Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» (затв. Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. № 53/5 (у редакції наказу від 26.12.2012р. № 1950/5), тобто позбавлений можливості отримати та направити на експертне дослідження вільні, умовно - вільні та експериментальні зразки підпису ОСОБА_4, необхідність чого прямо передбачена вказаними нормативно-правовими актами. Тобто призначення судової почеркознавчої експертизи є неможливим з огляду на зазначені обставини невиконання відповідачем (заявником клопотання) вимог господарського суду.

Таким чином судом вичерпано процесуальні можливості зібрання додаткових доказів у справі, внаслідок чого справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

Вказані обставини у їх сукупності свідчать про необхідність задоволення позову.

Згідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд при вирішенні спору повинен розподілити судові витрати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір».

Так, частиною 1 статті 7 вказаного Закону (в редакції Закону № 484-VIII від 22.05.2015р.) встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Платіжною квитанцією від 09.11.2015р. позивачем сплачено суму 1600грн. судового збору. При цьому належний до сплати розмір судового збору становить суму 1501,24грн. Таким чином позивачем надміру сплачено суму 98,76грн. судового збору. Надміру сплачена сума 98,76грн. судового збору підлягає поверненню позивачу шляхом винесеня відповідної ухвали - за умови подання позивачем відповідного письмового клопотання (заяви), поданого у відповідності до вимог ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір в сумі 1501,24 грн. згідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача шляхом стягнення цієї суми на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Таврічеське» (70543, с. Новоандріївка, Оріхівського району, Запорізької області, вул. Клименка, 19, ) на користь Приватного підприємства «Еліт - Фаст» (юридична адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Чекістів, 27; адреса для листування: 69002, м.Запоріжжя, вул. Гоголя, 94/3, ) суму 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп. основного боргу з неповернутої фінансової допомоги, суму 82 (вісімдесят дві) грн. 19 коп. 3% річних та суму 1501 (одна тисяча п'ятсот одна) грн. 24 коп. судового збору.

Видати наказ.

За наявності факту подання Приватним підприємством «Еліт - Фаст» письмового клопотання про повернення суми 98грн. 76коп. надміру сплаченого судового збору, видати відповідну ухвалу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 01.07.2016р.

Суддя М.В. Мірошниченко