ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 липня 2016 р. справа № 903/285/16

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Сердюкова Аліна Олегівна

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (представник за дов. від 28.12.2015 р.)

від відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" до товариства з додатковою відповідальністю "ГАЛ-КАТ" про визнання договору укладеним.

В судовому засіданні 01.07.2016 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" звернулось в господарський суд Волинської області з позовом до товариства з додатковою відповідальністю "ГАЛ-КАТ" про визнання договору укладеним.

Зокрема, позивач вважає, що необхідність укладення договору № від 30.03.2016р. на транспортування природного газу в редакції позивача обумовлена та передбачена вимогами чинного законодавства України.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 26.04.2016р. порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 17.05.2016р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 06.06.2016р. продовжено строк розгляду спору до 15.07.2016 р. включно, розгляд справи відкладено на 01.07.2016р.

В судовому засіданні представник позивача, надавши на вимогу суду витребувані документи та матеріали, предявлені до відповідача позовні вимоги підтримав та просить суд задовольнити позов в повному обємі, поклавши при цьому на товариство з додатковою відповідальністю "ГАЛ-КАТ" обовязок відшкодування ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" понесених ним при поданні позову до суду сум судових витрат.

Відповідачем всупереч вимогам ухвали суду про відкладення розгляду справи від 06.06.2016р. не було представлено витребуваних документів та письмових пояснень, не направлено в судове засідання свого представника, хоча про день та час розгляду справи в суді представник відповідача повідомлена належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с.115).

Явка сторін обов'язковою не визнавалась. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений ст. 69 ГПК України строк вирішення спору.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в порядку ст.181 Господарського кодексу України 15.03.2016 р. направив товариству з додатковою відповідальністю "ГАЛ-КАТ" для погодження та підписання проект договору № від 30.03.2016р. на транспортування природного газу у двох примірниках в редакції, яка відповідає типовому договору, що затверджений постановою №2497 від 30.09.2015р. Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.9-12).

23.03.2016р. товариством з додатковою відповідальністю "ГАЛ-КАТ" отримано лист від 15.03.2016р. №1231/12-09 та договір № від 30.03.2016р. на транспортування природного газу у двох примірниках про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с.12).

Згідно із ч.ч.3,4 ст.181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору, сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірника протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Як свідчать матеріали справи, супровідним листом від 31.03.2016р. №77 (а.с. 30) ТДВ "ГАЛ-КАТ" передало філії Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" підписаний договір № від 30.03.2016р. з додатками (а.с.13-27) підписаний уповноваженою особою відповідача з протоколом розбіжностей від 30.03.2016р. (а.с.28-29).

Протокол розбіжностей до типового договору на транспортування природного газу №0 від 30.03.2016р. стосується додатку №1 та №3 до договору. ТДВ "ГАЛ-КАТ" не погоджується із зазначеною потужністю 96,000 Гал-Кат та пропонує зазначити потужність 36,000 Гал-Кат, а також із значенням максимальної потужності (Wmax) зазначеної ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" (0,4 МПа, замовлена потужність 4000 м куб./год), ТДВ "ГАЛ-КАТ" пропонує зазначити потужність (0,15 МПа, замовлена потужність 1,500 м куб./год).

Таким чином, приймаючи до уваги зміст проекту договору № від 30.03.2016р. з додатками, протоколу розбіжностей від 30.03.2016р. неврегульованими між позивачем та відповідачем є питання щодо неузгодження додатку №1 та №3 до договору.

Відповідно до ч.5 ст.181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, у цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол розбіжностей від 30.03.2016р., отриманий позивачем 31.03.2016р.

Відтак, при зверненні до суду з позовом (20.04.2015р.) ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" дотримано двадцятиденний строк, який встановлено ч.5 ст.181 Господарського кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а уповноважена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частина 3 статті 179 ГК України передбачає, що укладення господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязком для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобовязується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобовязується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Відповідно до п. 32 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" регулятор це - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Статтею 33 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що оператор газотранспортної системи розробляє кодекс газотранспортної системи за результатами консультацій з субєктами ринку природного газу та подає його Регулятору на затвердження. Після затвердження кодексу газотранспортної системи Регулятором оператор газотранспортної системи розміщує його на своєму веб-сайті.

Відповідно до п. 5 Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

Згідно з п.1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. Одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2497 від 30.09.2015р. затверджено типовий договір транспортування природного газу, пунктом 3 зазначеної постанови визначено, що суб'єкту господарювання, що здійснює діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору транспортування природного газу у тримісячний строк з дати набрання чинності цією постановою.

Згідно з п.5 розділу I Кодексу газотранспортної системи потужність - максимально допустиме перетікання обсягу природного газу, виражене в одиницях енергії до одиниці часу, що надається замовнику послуг транспортування відповідно до договору транспортування.

Пунктом 8.2. розділу 8 Типового договору транспортування природного газу визначено, що у разі якщо Замовник є прямим споживачем, потужність (Wmax) у фізичних точках виходу з газотранспортної системи до прямого споживача визначається за величиною максимальної витрати (обєму) газу за годину за стандартних умов, розрахованою за значеннями максимального абсолютного робочого тиску газу (Рmaxабс), та величиною максимальної витрати (qmax) за робочих умов комерційних ВОГ, що визначені у додатку 3 до цього Договору.

Потужність (Wmax) вказаних у цьому пункті точок при використанні лічильників газу визначається за формулою

Wmax= qmax Ч Pmaxабс/0,101325, м3/год,

де

Pmaxабс = Pmax + 0,101325 максимальний абсолютний тиск газу, МПа;

Pmax максимальний надлишковий тиск газу, МПа;

qmax максимальна витрата за робочих умов лічильника газу, мі/год;

Pmax та qmax визначаються на підставі метрологічної документації на вузол обліку газу, а у разі її відсутності за паспортом на лічильник газу.

При цьому для точок, зазначених у цьому пункті, величина замовленої потужності за додатком 1 до цього Договору визначається на підставі потужності точок, визначеної у додатку 3 до цього Договору.

В свою чергу, примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 ГК України та статтею 649 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Згідно з ч.1 ст.649 ЦК України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Отже, виходячи із змісту зазначених норм та принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна із сторін ухиляється від його укладення та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов. При цьому, можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов'язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акту органу державної влади чи місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом).

Таким, чином, необхідною підставою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідного переддоговірного спору між сторонами.

Відповідно до ч. 2, 4 ст.179 ГК України, Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Згідно ч.1 ст.630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.184 ГК України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

З огляду на наведене, судом встановлено, що спірний договір між сторонами повинен укладатись на основі Типового договору, сторони не можуть відступати від його змісту, однак, вправі конкретизувати його умови.

При аналізі розбіжностей, що виникли при укладенні договору № від 30.03.2016р. з додатками на транспортування природного газу судом встановлено та позивачем доведено, що відповідач у своїй редакції даного договору зокрема в додатку №1 та №3 до договору не конкретизує умови даного договору, як це дозволено та передбачено ч.4 ст.179 ГК України, а нав'язує імперативний та безальтернативний варіант дій щодо зменшення розрахунку величини договірної потужності.

Тобто, ТДВ "ГАЛ-КАТ" не погоджується із зазначеною потужністю 96,000 Гал-Кат та пропонує зазначити потужність 36,000 Гал-Кат, а також із значенням максимальної потужності (Wmax) зазначеної ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" (0,4 МПа, замовлена потужність 4000 м куб./год), ТДВ "ГАЛ-КАТ" пропонує зазначити потужність (0,15 МПа, замовлена потужність 1,500 м куб./год).

Запропонована позивачем редакція типового договору на транспортування природного газу №0 від 30.03.2016р. з додатками №1, №2, №3 розроблена у відповідності до умов типового договору про транспортування природного газу та затверджена постановою №2497 від 30.09.2015р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, внаслідок чого має бути укладена у редакції ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ".

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ" про укладення №0 від 30.03.2016р. з додатками №1, №2, №3 в редакції позивача підлягають задоволенню.

Беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, витрати, повязані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), що поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 49 ГПК України за рахунок ТДВ "ГАЛ-КАТ".

Керуючись ст.ст. 144, 173, 193, 202, 283, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 527, 530, 546-551, 599, 625, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати укладеним договір на транспортування природного газу №0 від 30.03.2016р. з додатками №1, №2, №3 між публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м.Київ, Печерський район, Кловський узвіз, 9/1, ) та товариством з додатковою відповідальністю "ГАЛ-КАТ" (45008, м.Ковель, вул. М.Левицького, 75а/3, ) в редакції, яка підписана Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м.Київ, Печерський район, Кловський узвіз, 9/1, ) та відповідає Типовому договору транспортування природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2497.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "ГАЛ-КАТ" (45008, м. Ковель, вул. М.Левицького, 75а/3, ) на користь публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м.Київ, Печерський район, Кловський узвіз, 9/1, ) 1378 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено

02.07.2016

Суддя І. О. Гарбар