ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Справа № 918/400/16

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Конончук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до Кузнецовського міського комунального підприємства

про стягнення заборгованості в сумі 938 234 грн. 28 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №864 від 22.04.2016р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №1809 від 11.09.2015р..

У судовому засіданні 30 червня 2016 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

31 травня 2016 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Кузнецовського міського комунального підприємства (далі -відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 938 234 грн. 28 коп., з яких 833 642 грн. 21 коп. - заборгованість за грудень 2015 року, лютий 2016 року, 68 105 грн. 31 коп. - пеня, 4 839 грн. 22 коп. - 3% річних, 31 647 грн. 54 коп. - інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 31 травня 2016 року позовну заяву №001-06/45656 від 30.05.2016р. прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №918/400/16, розгляд якої призначено на 30 червня 2016 року.

23 червня 2016 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому визнає позовні вимоги, однак просить зменшити позовні вимоги в частині нарахованої пені на 50%. (а.с. 23-37)

Крім того, 30 червня 2016 року від представника позивача на адресу суду надійшло письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору. (а.с. 38)

У судовому засіданні 30 червня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

У судовому засіданні 30 червня 2016 року представник відповідача позовні вимоги визнала. Просила суд зменшити позовні вимоги в частині нарахованої пені на 50%.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2015 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі Виконавець) та Кузнецовським міським комунальним підприємством (далі - Споживач) було укладено договір №2-ЦВ про надання послуги з централізованого водопостачання. (далі - Договір) (а.с. 8-11)

Відповідно до п.1.1. Договору Виконавець бере на себе зобовязання надавати споживачеві послугу з централізованого водопостачання в обсязі ліміту, встановленому в додатку №1 до Договору, а Споживач зобов'язується оплачувати вартість наданої йому послуги з централізованого водопостачання за встановленим у звітному періоді тарифом та у строк, що передбачений Договором.

У відповідності до пункту 2.3. Договору розрахунки за отриману послугу здійснюються Споживачем на підставі рахунку та/або оформленого двостороннього акту про надання послуги відповідно до діючого у звітному періоді тарифу.

Згідно п.2.7. Договору оплата за отриману послугу повинна бути здійснена Споживачем щомісяця по останнє число місяця, наступного за розрахунковим. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Розрахунки проводяться шляхом перерахування Споживачем грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Пунктом 6.5. Договору передбачено, що за порушення строків виконання грошового зобов'язання з Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від вартості послуги, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

На виконання умов Договору позивач у грудні 2015 року, лютому 2016 року надав відповідачу послуги з централізованого водопостачання на загальну суму 833 642 грн. 21 коп., що підтверджується актом №АВР01970 від 31.12.2015р. про надання послуг на суму 400 425 грн. 12 коп. та актом №АВЗ00232 від 29.02.2016 року на суму 433 217 грн. 09 коп.. (а.с. 14-15)

Позивач виставив відповідачу рахунок №СП001231-тв від 31.12.2015 року на суму 400 425 грн. 12 коп., рахунок №СП000159-тв від 29.02.2016р. на суму 433 217 грн. 09 коп.. (а.с. 12-13).

Як повідомив позивач та не заперечував відповідач, вказані рахунки відповідачем не оплачені, внаслідок чого за останнім утворилася заборгованість в розмірі 833 642 грн. 21 коп..

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За своєю правовою природою укладений між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" та Кузнецовським міським комунальним підприємством Договір №2-ЦВ про надання послуги з централізованого водопостачання від 20.05.2015р. є договором поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" належним чином виконано взяті на себе зобовязання та забезпечено Кузнецовське міське комунальне підприємство в грудні 2015 року та в лютому 2016 року централізованим водопостачанням на загальну суму 833 642 грн. 21 коп..

Однак, Кузнецовське міське комунальне підприємство, всупереч взятих на себе зобовязань, вартість наданих послуг за вказані періоди не оплатило, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 833 642 грн. 21 коп..

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

Враховуючи те, що сума основного боргу за поставлене відповідачу по Договору №2-ЦВ від 20.05.2015р. централізоване водопостачання, яка складає 833 642 грн. 21 коп., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідачем на момент прийняття рішення не подано доказів, що свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовної вимоги про стягнення з Кузнецовського міського комунального підприємства вказаної суми.

Крім того, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором за прострочені ним періоди оплати отриманого у грудні 2015 року та у лютому 2016 року централізованого водопостачання позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 4 839 грн. 22 коп. та інфляційні втрати в сумі 31 647 грн. 54 коп..

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір інфляційних втрат становить 31 580 грн. 03 коп., при заявленому - 31 647 грн. 54 коп..

Відтак суд дійшов до висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає сума інфляційних втрат, яка за розрахунком суду складає 31 580 грн. 03 коп..

За таких обставин вимога позивача до відповідача про стягнення 31 647 грн. 54 коп. інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в розмірі 31 580 грн. 03 коп.. У решті позовних вимог у частині стягнення інфляційних втрат в сумі 67 грн. 51 коп. відмовити.

Крім того, суд здійснивши власний розрахунок 3% річних за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір 3% річних становить 4 852 грн. 48 коп., при заявленому - 4 839 грн. 22 коп..

Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних у заявленому позивачем розмірі.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за договором зобовязань щодо своєчасної оплати вартості централізованого водопостачання, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочені періоди у розмірі 68 105 грн. 31 коп..

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч. 1 та 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно розрахунку позивача сума пені, що підлягає стягненню з відповідача становить розмірі 68 105 грн. 31 коп.. Суд погоджується з вірністю зробленого позивачем розрахунку пені.

Як зазначалося відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення штрафних санкцій на 50%.

Розглянувши дане клопотання, врахувавши всі обставини справи господарський суд прийшов до висновку про часткове задоволення поданого клопотання та зменшення розміру штрафних санкцій на 30%. При цьому суд виходив з наступного.

У випадку нарахування пені, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункту 6 статті 3, частини 3 статті 509 та частинам 1-2 статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Пунктом 1 ст.233 Господарського кодексу України встановлено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в обґрунтування заяви про зменшення розміру пені вказує на те, що не має можливості вчасно виконувати договірні зобовязання у звязку з відсутністю коштів та збитковістю підприємства, а нараховані позивачем штрафні санкції значно погіршують фінансове становище відповідача. Причиною такої збитковості є недоотримання прибутку підприємством від господарської діяльності, оскільки тарифи на послуги що надаються Кузнецовським міським комунальним підприємством населенню м. Кузнецовськ, не відповідають фактичній вартості даних послуг. Відповідач надаючи житлово-комунальні послуги всім мешканцям міста з економічно обґрунтованими витратами, що перевищують рівень відшкодування цих витрат по діючих тарифах, фактично субсидує за власні кошти населення міста і в свою чергу несе збитки.

Відповідно до пп.3.17.4 п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Беручи до уваги зазначені відповідачем причини неналежного виконання зобов'язання, майнові інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а також поведінку винної сторони, господарський суд вважає вказані відповідачем обставини винятковими, а відтак нараховану позивачем суму пені неспіврозмірною порівняно із збитками кредитора, тому розмір пені підлягає зменшенню на 30 % до 47 673 грн. 72 коп..

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача 833 642 грн. основного боргу, 47 673 грн. 72 коп. - пені, 4 839 грн. 22 коп. - 3 % річних та 31 580 грн. 03 коп. - інфляційних втрат, які стверджуються матеріалами справи є законними та обґрунтованими. У решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 20 431 грн. 59 коп. та інфляційних втрат в сумі 67 грн. 51 коп. необхідно відмовити.

Положенням п.2.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань передбачено, що судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Відповідно до ст. 49 ГПК України сплата судового збору покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 14 072 грн. 48 коп..

Керуючись статтями 1, 12, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Кузнецовського міського комунального підприємства (34400, Рівненська обл., м. Кузнецовськ, майдан Незалежності, 2, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Кузнецовськ, ) 833 642 (вісімсот тридцять три тисячі шістсот сорок дві) грн. 21 коп. заборгованості за грудень 2015 року, лютий 2016 року; 47 673 (сорок сім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 72 коп. пені, 4 839 (чотири тисячі вісімсот тридцять девять) грн. 22 коп. 3% річних; 31 580 (тридцять одна тисяча пятсот вісімдесят) грн. 03 коп. інфляційних втрат та 14 072 (чотирнадцять тисяч сімдесят дві) грн. 48 коп. витрат по оплаті судового збору.

В решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 20 431 грн. 59 коп. та інфляційних втрат в сумі 67 грн. 51 коп. відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 05 липня 2016 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2- позивачу рекомендованим (34400, Рівненська обл., м. Кузнецовськ);

3 - відповідачу рекомендованим (34400, Рівненська обл., м. Кузнецовськ, майдан Незалежності, 2).