КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р. Справа№ 910/791/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Востров В.О., директор,

від відповідача Гіневська-Фареник М.О., дов. від 25.01.2016 б/н,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016

у справі №910/791/16 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Приватного малого підприємства «Інтерсевен»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2»

про стягнення 42 508,64 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале підприємство «Інтерсевен» (далі - ПМП «Інтерсевен», або позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» (далі - ТОВ «Рада 2», або відповідач) про стягнення 37 108,67 грн основного боргу, 4 719,35 грн інфляційних втрат та 680,62 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 у справі №910/791/16 позов задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 37 108, 67 грн основного боргу, 4 719, 35 грн інфляційних втрат, 680, 62 грн 3% річних та 1 378 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач, виконані позивачем роботи по технічному обслуговуванню ліфтів за лютий-червень 2015 прийняв, від підписання актів приймання виконаних робіт за цей період відмовився. Відповідно до ст.853 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) відсутність своєчасно висловлених зауважень до виконаних робіт свідчить про прийняття робіт та, відповідно, виникнення у останнього обов'язку з їх оплати.

В частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд визнав наведений позивачем розрахунок арифметично вірним та стягнув з відповідача 4 719, 35 грн інфляційних втрат, 680, 62 грн 3% річних.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 скасувати та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції встановлено факт непідписання актів приймання-передачі виконаних робіт на повне технічне обслуговування та ремонт ліфтів та встановлено факт їх направлення відповідачу листами від 03.04.2015 №36/15, від 30.04.2015 №50/15 та претензією від 24.06.2015 №79/15. Однак, за твердженнями апелянта, лист від 03.04.2015 направлений іншому підприємству (ТОВ «Рада»), а решта з вказаних листів є вимогами про виконання грошового зобов'язання, а не доказами направлення цих актів скаржнику.

Апелянт зазначає, що йому акти приймання-передачі виконаних робіт не надавались, роботи з лютого 2015 по договору не виконувались, а тому підстави для оплати відсутні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2016 відновлено ТОВ «Рада 2» пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі №910/791/16, розгляд скарги призначено на 22.06.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Доказом належного повідомлення сторін про час і місце розгляду скарги є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду від 20.05.2016) - 25.05.2016 (відповідачу), - 26.05.2016 (позивачу), які долучені до матеріалів справи.

17.06.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач подав відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 22.06.2016 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2009 між Приватним малим підприємством «Інтерсевен» (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рада 2» (замовник) укладено договір на повне технічне обслуговування та ремонт ліфтів №10/09 (далі - договір), за умовами якого підрядник прийняв на себе зобов'язання повного технічного обслуговування та ремонту ліфтів, заснованих на принципах технічного обслуговування, передбачених заводом-виробником по усуненню позапланових зупинок ліфтів, цілодобово без вихідних.

Згідно з п.2.1 договору до обов'язків підрядника належить, зокрема, забезпечення постійної технічної готовності ліфтів рег. №32794 г/п 10000 кг на 24 ост.v=1.6м/с, рег. №32795 г/п 400 кг на 24 ост. v=1.6м/с, рег. №30879 г/п 1000 кг на 10 ост. v=1.6м/с, рег. №31228 г/п 400 кг на 6 ост. v=1.0м/с, рег. №32796 г/п 1000 кг на 24 ост. v=1.6м/с, рег. №32797 г/п 400 кг на 24 ост. v=1.6м/с у житловому будинку, що знаходиться за адресою: вул. Срібнокільська, 12.

У п.5.1 договору, в редакції додаткової угоди від 01.06.2011 №1 передбачено, що загальна вартість по договору щомісячно складає 8563,54 грн, в тому числі ПДВ 1427,26 грн.

Відповідно до п.5.2 договору, в редакції додаткової угоди від 01.12.2012 №178/02/НП, розрахунки за технічне обслуговування проводяться щомісячно до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі акта виконаних робіт.

Договір вступає в силу з 01.11.2009 та діє до 31.12.2011 (п.6.1 договору).

Договір автоматично продовжується на один рік, якщо жодна зі сторін не заявить іншій стороні про його розірвання за місяць до його закінчення (п.6.10 договору).

Частина 2 ст.628 ЦК України визначає, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Укладений між сторонами правочин містить в собі елементи договору про надання послуг та договору підряду, який підпадає під правове регулювання ст.ст.901-907, ст.ст.837-864 ЦК України.

Згідно п. 6.6 договору при його розірванні з ініціативи замовника, він зобов'язаний письмово повідомити директора ПМП «Інтерсевен», але не менш, ніж за 2 місяці до розірвання.

Частинами 1, 3 ст.651 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

20.04.2015 ТОВ «Рада 2» звернулось до ПМП «Інтерсевен» з повідомленням №02-0338 про розірвання договору з 20.06.2015.

Згідно з ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

За таких обставин, договір з 20.06.2015 є розірваним, а права та обов'язки сторін, які виникли з цього правочину, є припиненими.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч.ч.1-3 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПМП «Інтерсевен» до ТОВ «Рада 2» про стягнення заборгованості за зобов'язаннями в розмірі 37 108,67 грн, яка виникла у зв'язку з непідписанням та неоплатою актів виконаних робіт за період з 01.02.2015 по 10.06.2015, інфляційних втрат в сумі 4 719,35 грн та 3% річних в сумі 680,62 грн.

З наявного у справі дозволу №901.10.32-29.22.2, виданого територіальним управлінням Державного комітету України з промислової безпеки, охорони правці та гірничого нагляду по Київській області та місту Києву вбачається, що ПМП «Інтерсевен» має дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки (монтаж, налагодження, ремонт та експлуатація пасажирських, вантажних та лікарняних ліфтів вантажопідйомністю до 5 000 кг зі швидкістю руху до 4,0м/с).

Термін дії дозволу з 05.08.2010 по 05.08.2015.

На підтвердження факту надання послуг за вказаним вище правочином позивачем було надано витяги з журналів реєстрації проведеного технічного огляду ліфтів рег. №31228, №30879, №32794, №32795, №32796 та №32797, виписки з журналів обліку заявок за об'єктом ТОВ «Рада 2» (з січня по червень 2015), акти приймання виконаних робіт за спірний період, графік технічного обслуговування ліфтів за адресою: вул. Срібнокількська, 12, графік чергувань у вихідні та святкові дні працівників ПМП «Інтерсевен» за січень - червень 2015, журналу обліку заявок (об'єкт: вул. Срібнокількська, 12) з 23.10.2014 по 13.06.2015).

Розглядаючи спір, місцевий господарський суд виходив з того, що акти приймання виконаних робіт за лютий - червень 2015 відповідачем не підписані.

Проте, в матеріалах справи наявні акти приймання виконаних робіт за лютий - червень 2015 (том ІІ, а с.108-110), підписані особою прізвище якої вказано як ОСОБА_4 (інженер з підтримки технічного стану будинку). Спірні акти печаткою замовника (ТОВ «Рада 2») не скріплені. Господарський суд не наділено повноваженнями встановлювати належність підпису певній особі на тих чи інших документах.

На доказ отримання відповідачем актів за період лютий - червень 2015 позивач надав листи від 03.04.2015 № 36/15, від 30.04.2015 №50/15 та претензію від 24.06.2015 № 79/15 в додатках до яких вказано, зокрема, акти за спірний період.

Доказом отримання таких листів є відтиск штемпелю ТОВ «Рада 2» з вхідним номером та датою на них, а саме: 06.04.2015 №00-00692, від 05.05.2015 №06-00140.

Посилання скаржника на те, що лист від 03.04.2015 був направлений іншому підприємству, колегія суддів вважає безпідставним в силу того, що він хоча й адресований ТОВ «Рада» (в.о. генеральному директору ОСОБА_5.) проте, містить в собі посилання, в тому числі, на договір від 12.10.2009 №10/09 та акти виконаних робіт за лютий та березень 2015.

Доказом отримання претензії та рахунка-фактури від 24.06.2015 №127/15 (з лютого по червень 2015) є повідомлення про вручення поштового відправлення з штрих кодовим індикатором №016.

Тобто, матеріалами справи підтверджено вручення спірних актів відповідачу.

Посилання скаржника на те, що ПМП «Інтерсевен» з лютого 2015 не виконувало взяті на себе зобов'язання за договором, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та виходить з наступного.

На доказ неналежного виконання обов'язків за договором ТОВ «Рада 2» надало акт огляду технічного стану від 10.06.2015.

Однак, колегія суддів не може прийняти його як належний та допустимий доказ в силу того, що він складений без участі позивача: головним інженером ТОВ «Рада 2» ОСОБА_6, інженером з підтримки технічного стану будинку ТОВ «Рада 2» ОСОБА_4 та електромеханіком по ліфтам ТОВ «ОК «Сервіс24» ОСОБА_7

Доказів запрошення представника ПМП «Інтерсевен» на складання акта огляду технічного стану ліфтів від 10.06.2015 матеріали справи не містять.

При цьому, саме з цим підприємством (ТОВ «ОК «Сервіс24») ТОВ «Рада 2» 16.02.2015 уклало договір на технічне обслуговування ліфтів №16/02/15/Р2, а тому у суду відсутня можливість прийняти цей акт як неупереджений доказ.

Частина 1 ст.853 ЦК України визначає, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)» зазначено, що акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

Обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Замовник, який в порушення вимог ст.853 ЦК України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Як зазначалось вище, розрахунки за технічне обслуговування проводяться щомісячно до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі акта виконаних робіт.

Частина 1 ст.901 ЦК України визначає, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Враховуючи зміст укладеного між сторонами правочину, виходячи з відсутності оплати відповідачем робіт по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів, строк, протягом якого замовник зобов'язаний виконати обов'язок по сплаті підряднику вартості таких робіт, настав.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, відповідач свої зобов'язання в частині оплати належним чином не виконав, у зв'язку з чим в останнього утворилась заборгованість в сумі 37 108,67 грн. Тому позовна вимога про стягнення з відповідача 37 108,67 грн боргу обґрунтовано задоволена судом першої інстанції.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача 4 719,35 грн інфляційних втрат та 680,62 грн 3% річних,колегія суддів виходить з такого.

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних ПМП «Інтерсевен» проводить з місяця наступного за розрахунковим, тобто з березня 2015 по листопад 2015.

Частина 2 ст.625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 №14).

Перевіривши розрахунок позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції визнав його вірним, таким, що підлягає задоволенню, та правомірно стягнув з відповідача 4 719,35 грн інфляційних втрат та 680,62 грн 3% річних.

Враховуючи зазначене, виходячи з заявлених позивачем вимог та наведених скаржником заперечень, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, доводи апелянта спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2016 у справі №910/791/16 - без змін.

2. Матеріали справи №910/791/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай