РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р. Справа № 902/235/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Філіпова Т.Л. ,

суддя Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ВІ ГРУП" на рішення господарського суду Вінницької області від 18.05.2016 року у справі № 902/235/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ВІ ГРУП"

до приватного підприємства "Фронтех"

про стягнення 3000000 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 18.05.2016 року у справі №902/235/16 (суддя Грабик В.В.) відмовлено в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ВІ ГРУП" до приватного підприємства "Фронтех" про стягнення коштів в сумі 3000000,00 грн.

В обґрунтування рішення, суд зазначив, що твердження позивача про безпідставність отримання відповідачем коштів в сумі 3000000 грн. суперечить встановленим судом обставинам та спростовується змістом платіжного доручення №507 від 10.02.2016 року, яке містить посилання на договір №1512-1 від 15.12.2015 року, з огляду на що позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ВІ ГРУП" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 18.05.2016 року у справі №902/235/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї правової позиції, апелянт зазначає, що відповідачем роботи за договором №1512-1 від 15.12.2015 року не виконувались, а тому кошти перераховані позивачем на рахунок ПП "Фронтех" платіжним дорученням №507 від 10.02.2016 року є такими, що набуті відповідачем безпідставно та у відповідності до ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню. Також апелянт вказує, що договір №1512-1 від 15.12.2015 року був розірваний позивачем в односторонньому порядку у звязку з його невиконанням відповідачем.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 15.12.2015 року між ТОВ "ЕЙ ВІ ГРУП" (замовник) та ПП "Фронтех" (виконавець) було укладено договір про надання послуг №1512-1, п.п. 1.1.1.- 1.1.10 якого передбачено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання надавати в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, послуги з надання консультацій щодо розробки ефективного кейсу роботи працівників компанії при досудовому, судовому, виконавчому провадженні та інші.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30.06.2016 року (п. 4.1 договору).

10.02.2016 року ТОВ "ЕЙ ВІ ГРУП" перерахувало на рахунок ПП "Фронтех" 3000000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №507 від 10.02.2016 року з призначенням платежу "оплата послуг згідно договору №1512-1 від 15.12.2015 року" (а.с.12).

25.02.2016 року ТОВ "ЕЙ ВІ ГРУП" рекомендованим листом направило ПП "Фронтех" договір від 12.02.2016 року про розірвання договору, в якому зазначено, що станом на 12 лютого 2016 року послуги не надані. Сторони домовилися, що договір №1512-1 розривається і є не чинним з 12.02.2016 року (а.с.11). Вказаний лист повернувся до ТОВ "ЕЙ ВІ ГРУП" з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с.33).

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з ПП "Фронтех" коштів в сумі 3000000 грн., позивач послався на положення ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, норма статті 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Колегією суддів безспірно встановлено, що кошти в сумі 3000000 грн. були перераховані ТОВ "ЕЙ ВІ ГРУП" на рахунок ПП "Фронтех" на підставі договору №1512-1 від 15.12.2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №507 від 10.02.2016 року (а. с. 12).

При цьому, обґрунтування апелянта про те, що кошти перераховані на рахунок відповідача безпідставно, оскільки договір про надання послуг від 15.12.2015 року є розірваним, оцінюється апеляційним судом критично, так як сам проект договору про розірвання складений 12.02.2016 року та направлений відповідачу 25.02.2016, тобто після перерахування коштів 10.02.2016 року на рахунок ПП "Фронтех" за договором про надання послуг.

Отже станом на день набуття відповідачем коштів (10.02.2016 року) між сторонами існували договірні відносини на підставі договору про надання послуг №1512-1 від 15.12.2015 року, у виконання зобов'язань за яким позивачем і було перераховано спірні кошти на рахунок відповідача, про що міститься запис у графі "призначення платежу -оплата послуг згідно договору №1512-1 від 15.12.2015р." в платіжному дорученні №507 від 10.02.2016 року.

Доказів визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку позивачем суду не надано.

За наведених обставин, договір про надання послуг і є тією правовою підставою набуття коштів відповідачем за рахунок позивача, що виключає застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин.

Висновки про те, що договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України неодноразово викладалися в постановах Верховного Суду України, зокрема, в постанові від 25.02.2015 у справі №3-11гс15, і мають враховуватися усіма судами загальної юрисдикції при застосуванні даної норми права, як це передбачено частиною першою статті 111-28 ГПК України.

Доводи апелянта про те, що ПП "Фронтех" є фіктивним підприємством та не займається господарською діяльністю, апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки вказане не є предметом розгляду та доказування у даній справі та не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 18.05.2016 року у справі №902/235/16 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ВІ ГРУП" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи №902/235/16 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Гудак А.В.