Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "16" червня 2016 р. Справа № 906/327/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Аврамець-Рудик К.В. - довіреність №79 від 18.04.2016;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Павлушко Л.А. - довіреність за вих. №02-19/136 від 07.04.2016.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства Андрушівської міської ради Андрушівкаблагоустрій

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Андрушівської міської ради

про звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки площею 5,46 м(2)

Спір розглянуто в більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 самовільно зайнятої частини земельної ділянки площею 5,46 м (2) по АДРЕСА_1 шляхом проведення демонтажу тимчасової споруди на цій ділянці.

Ухвалою господарського суду від 19.05.2016 до участі у справі залучено Андрушівську міську рада в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, на підтвердження чого в справі міститься копія реєстру на відправку рекомендованої з повідомленням кореспонденції за 10.06.2016.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги те, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Комунальне підприємство Андрушівської міської ради Андрушівкаблагоустрій (позивач) створене за рішенням Андрушівської міської ради 17 сесії 6 скликання від 10.04.2012 року і є юридичною особою.

Рішенням Андрушівської міської ради 43 сесії 6 скликання від 08.08.2014 було передано КП AMP Андрушівкаблагоустрій в постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,2866 га землі громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель торгівлі АДРЕСА_1.

Зазначена земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером - НОМЕР_2 (а.с. 21), в межах вказаної земельної ділянки будь-яке майно комунального підприємства відсутнє.

Право постійного користування Позивача земельною ділянкою площею 0,2866 га по АДРЕСА_1 зареєстроване, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №25832200 від 20.08.2014 року (а.с. 23).

З метою використання даної земельної ділянки за цільовим призначенням, комунальне підприємство звернулося із заявою до міської ради щодо вирішення питання про будівництво громадського туалету (лист від 22.09.2015 №414). Андрушівською міською радою було прийнято рішення про надання дозволу на будівництво туалету на вказаній земельній ділянці (рішення від 22.09.2015 № 113).

З 20.08.2014 року і по даний час, фізична особа підприємець ОСОБА_3 (відповідач), самовільно зайняла частину земельної ділянки площею 5,46 м кв., встановивши тимчасову споруду (торгівельний кіоск), з метою її використання у власних цілях для здійснення підприємницької діяльності.. Дана земельна ділянка знаходиться у позивача на праві постійного користування по АДРЕСА_1.

Факт самовільного встановлення відповідачем торгівельного лотка, а також його знаходження по даний час на земельній ділянці, що знаходиться у постійному користуванні комунального підприємства по АДРЕСА_1, (територія автостанції) підтверджується :

- гарантійним листом за підписами фізичних осіб-підприємців поданим до міської ради в якому підприємці зазначають, що вони здійснюють торгівельну діяльність в м. Андрушівка на земельній ділянці розташованій по АДРЕСА_1 (а.с. 24-26).

- актом обстеження земельної ділянки від 09.09.2014 (а.с. 27).

Також, враховуючи, що вказаний металевий кіоск є тимчасовою спорудою для провадження підприємницької діяльності, відповідачем в порушення Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011р №244, не отримано паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Відповідачу 22.01.2016 за вих. №26 було надіслано рекомендований лист з повідомленням про вручення (а.с. 29). У листі було зазначено, що відповідачем самовільно зайнято частину земельної ділянки площею 5,46 м кв. тимчасовою спорудою (торгівельним кіоском), по АДРЕСА_1, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи та не оформлено паспорт прив'язки. Встановлено 10-денний термін для звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки площею 5,46 м кв. шляхом проведення демонтажу тимчасової споруди. Лист повернувся відправнику у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Заслухавши учасників судового процесу, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши в сукупності надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Зі змісту ст. 212 ЗК України вбачається, що самовільне зайняття земельної ділянки означає фактичне використання земельних ділянок без відповідних правових підстав. При цьому таке використання за своїм характером виключає можливість нормального користування земельною ділянкою з боку інших осіб.

Відповідно до п.п. 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» ордер та інші дозвільні документи на право торгівлі надають суб'єкту господарювання право на здійснення підприємницької діяльності, зокрема, на відповідній території, земельній ділянці або у приміщенні. При цьому такий документ не надає права на відповідну земельну ділянку як частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування та з визначеними щодо неї правами в розумінні ч. 1 статті 79 ЗК України. Отже, розміщення малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій вона розміщена, може свідчити про самовільне зайняттям земельної ділянки і тягнути за собою наслідки, визначені ст.212 ЗК України.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається судом з матеріалів справи, відповідач фактично використовує земельну ділянку за відсутності відповідного рішення позивача або третьої особи, відповідачем, не надано суду жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку та дозвільних документів на встановлення тимчасової споруди.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2, Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ід. номер НОМЕР_1) звільнити самовільно зайнятої частини земельної ділянки площею 5,46 м кв. по АДРЕСА_1 шляхом проведення демонтажу тимчасової споруди на цій земельній ділянці.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ід. номер НОМЕР_1)

- на користь Комунального підприємства Андрушівської міської ради Андрушівкаблагоустрій (13400, Житомирська область, м. Андрушівка, вул. Садова, 9, ід. номер 37260069) 1378,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.06.16

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - відповідачу (рек. з повід.)