ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р.Справа № 922/1182/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків
про стягнення 20942,26грн.
за участю представників:

від позивача: Танчак Н.В., довіреність №38-2072/470 від 10.05.2012

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м.Харків (далі за текстом - позивач), звернулося до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків (далі за текстом - відповідач), про стягнення 20942,26грн. заборгованості, що складається з 17730,98грн. основного боргу, 2850,58грн. інфляційних втрат, 360,70грн. 3% річних.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань за договором про постачання теплової енергії №11208 від 01.07.2004 в частині оплати спожитої теплової енергії за період грудень 2013 року - квітень 2015 року та грудень 2015 року - лютий 2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач наданим йому правом не скористався, представника в судове засідання не направив, відзиву не надав.

Господарським судом перевірено місцезнаходження відповідача. У відповідності до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою відповідача є: 61033, АДРЕСА_2. Вказані відомості співпадають з відомостями, зазначеними позивачем у позовній заяві.

За вказаною адресою відповідачу направлялись копії ухвал про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи. Ухвала про порушення провадження у справі була повернута на адресу суду з відміткою підприємства зв'язку про закінчення терміну зберігання.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи приписи чинного законодавства, судом здійснено належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання у даній справі.

У відповідності до приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

15 квітня 2002 року між Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень №2235-В-С, за умовами якого відповідач придбав нежитлові приміщення підвалу №7, 7А, загальною площею 19,5кв.м. в літ.А-5, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до акту приймання-передачі від 15.04.2002 вказане приміщення передано відповідачу.

01 липня 2004 року між позивачем, як енергопостачальною організацією, та відповідачем, як споживачем, укладено Договір №11208 про постачання теплової енергії (далі за текстом - Договір), за умовами якого енергопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

У відповідності до пункту 3.2.2. Договору споживач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Облік споживання теплової енергії проводиться розрахунковим способом (пункт 5.1 Договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатах якого підписується акт звірки розрахунків (пункт 6.2. Договору).

Згідно пункту 6.3 Договору, споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату (пункт 6.5 Договору).

Згідно пунктів 10.1, 10.4 Договору він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2004. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однієї із сторін.

Матеріали справи не містять доказів направлення сторонами договору заяв про його припинення, у зв'язку з чим Договір є пролонгованим.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої договірні зобов'язання виконав та здійснив відпуск теплової енергії відповідачу за період грудень 2013 року - квітень 2015 року та грудень 2015 року - лютий 2016 року на загальну суму 19372,00грн., що підтверджується актами про включення та відключення опалення в будинку по вул.Сумській 73: №173/7664 від 19.10.2015, №173/5625 від 14.04.2015, №173/2651 від 24.10.2014, №173/970 від 14.04.2014, №173/1558 від 10.10.2013, а також відповідними переліками споживачів, що розташовані в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1, та під`єднані до єдиної системи опалення житлового будинку; рахунками на оплату спожитої теплової енергії.

Вказані рахунки вручалися відповідачу особисто або направлялися на його адресу разом із супровідними листами №149 від 18.04.2014, №313 від 20.08.2015, №31 від 04.04.2016.

Відповідач в повному обсязі за отриману теплову енергію не розрахувався, сплативши лише 1641,02грн., що підтверджується розрахунком суми основного боргу, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 17730,98грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором, позивач звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 17730,98грн. основного боргу, 2850,58грн. інфляційних втрат, 360,70грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 1 статті 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору не допускається.

Стаття 526 Цивільного кодексу передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Докази, наявні в матеріалах справи, свідчать про те, що відповідачем не погашено заборгованість за отриману теплову енергію в сумі 17730,98грн. за період грудень 2013 року - квітень 2015 року та грудень 2015 року - лютий 2016 року.

У відповідності до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження повної оплати боргу за спірний період, а тому позовні вимоги про стягнення 17730,98грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірений та визнаний обґрунтованим розрахунок позивача в частині стягнення 2850,58грн. інфляційних втрат та 360,70грн. 3% річних, а тому ці вимоги також підлягають задоволенню.

Відповідно статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61033, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м.Харків, вул.Мефодіївська, 11, код 31557119, розрахунковий рахунок №2313 в ФХОУ ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 351823) 17730,98грн. основного боргу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61033, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м.Харків, вул.Мефодіївська, 11, код 31557119, розрахунковий рахунок №313 в ФХОУ ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 351823) 2850,58грн. інфляційних втрат, 360,70грн. 3% річних, 1378,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 04.07.2016 р.

Суддя М.В. Калантай