ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 року Справа № 904/1644/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Чус О.В.

секретар судового засідання: Погореловій Ю.А.

Зміна складу колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної заміни складу колегії суддів від 04.07.2016 року.

Представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №1 від 29.06.2016 р., представник;

представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лессор Груп"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.16р.

у справі №904/1644/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лессор Груп", смт. Ювілейне,

Дніпропетровська область

про стягнення суми основного боргу у розмірі 5526грн.13коп., пені у розмірі 1713грн.53коп., 3% річних у розмірі 212грн.05коп., інфляційної складової у розмірі 2732грн.02коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016р. по справі №904/1644/16 (суддя Новикова Р.Г.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лессор Груп" про стягнення суми основного боргу у розмірі 5526грн.13коп., пені у розмірі 1713грн.53коп., 3% річних у розмірі 212грн.05коп., інфляційної складової у розмірі 2732грн.02коп. задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лессор Груп" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму основного боргу у розмірі 5526грн.13коп., пеню в розмірі 1709грн.48коп., 3% річних в розмірі 211грн.37коп., інфляційну складову в розмірі 2347грн.89коп. та витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1325грн.38коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобовязання за укладеним договором купівлі-продажу природного газу №1326/14-ТЕ-41 від 13.12.2013р., в частині своєчасної оплати поставленого газу, у зв'язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню на підставі п.7.2. договору, а також 3% річних та інфляційні на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, товариство з обмеженою відповідальністю "Лессор Груп", звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що відповідач (скаржник) не був повідомлений належним чином про час та місце слухання даної справи. Про існування оскаржуваного рішення дізнався випадково під час ознайомлення з матеріали справи 02.06.2016р. Скаржник наголошує, що місцезнаходженням його органу управління є м. Дніпропетровськ (49000), пр. Д. Яворницького, 39, що в повній мірі відповідає ст. 93 ЦК України.

Також скаржника зазначає, що з акту приймання-передачі природного газу від 31.12.2014р. вбачається, що позивач отримав належним чином підписаний акт 02.03.2015р., за яким відповідач у грудні 2014 року прийняв імпортний природний газ на загальну суму 5526,13 грн. Як вбачається з копії платіжної квитанції № 1/47 від 14.01.2015р. відповідач своєчасно перерахував позивачу кошти в сумі 5526,13 грн. для сплати за газ. Оскільки, за умовами укладеного договору купівлі-продажу природного газу №1326/14-ТЕ-41 від 13.12.2013р. відповідач мав розрахуватися з позивачем за газ поставлений у грудні 2014 року до 14.01.2015р., що й було зроблено відповідачем на виконання умов договору. Відтак, на думку скаржника, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про порушення відповідачем ст.ст. 525,526,549,610,611,625 ЦК України.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

ПАТ «НАК «Нафтогаз» не використав своє право бути присутнім у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 04.07.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

13.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лессор Груп" (далі - покупець) укладений договір купівлі - продажу природного газу №1326/14-ТЕ-41 (далі - договір). (а.с. 14-19)

За умовами вказаного договору продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 3.3 договору приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного

вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.2 договору - ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 1118,974 грн., крім того ПДВ 17%-190,226 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн.

Згідно з пунктом 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За приписами пункту 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

31.01.2014р. Додатковою угодою № 1 до договору купівлі - продажу природного газу №1326/14-ТЕ-41 від 13.12.2013р. сторони, зокрема, виклали п. 5.2. договору у наступній редакції ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 1091,00 грн., крім того ПДВ 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн. (а.с. 20)

30.04.2014р. сторони Додатковою угодою № 2 договору купівлі - продажу природного газу №1326/14-ТЕ-41 від 13.12.2013р. виклали п. 1.2. договору у наступній редакції газ, що продається за цим договором, використовуються покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням. (а.с. 21)

На виконання умов договору позивач за період з січня по грудень 2014р. поставив відповідачу природний газ загальною вартістю 18276грн.44коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.01.2014р. на суму 5087,55грн., від 28.02.2014р. на суму 4385,82грн., від 31.03.2014р. на суму 3087,1грн., від 30.04.2014р.на суму 189,84грн. та від 31.12.2014р.на суму 5526,13 грн. (а.с 22-26)

За порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано:

За січень 2014 вартість спожитого природного газу 5087,55грн за умовами договору повинна була сплачена 14.02.14р. фактично сплачена 20.02.2014р. За розрахунком позивача за прострочення 6 днів ним нараховано пеню за період з 15.02.2014р. по 20.02.2014р. в розмірі 10 грн.87коп., 3% річних у розмірі 2,51 грн., інфляційні втрати за лютий 2014р.. 30,53 грн.;

За лютий 2014р. оплата газу 4385,82грн. здійснена своєчасно.

За березень 2014 вартість спожитого природного газу 3087,1грн за умовами договору повинна була сплачена 14.04.14р. фактично сплачена 26.08.2014р. За розрахунком позивача за прострочення 134 дні ним нараховано пеню за період з 15.04.2014р. по 26.08.2014р. в розмірі 236грн.14коп., 3% річних у розмірі 34,0 грн., інфляційні втрати за період з квітня по серпень 2014р.. 296,38 грн.;

За квітень 2014 вартість спожитого природного газу 189,84грн за умовами договору повинна була сплачена 14.05.14р. фактично сплачена 26.08.2014р. За розрахунком позивача за прострочення 104 дні ним нараховано пеню за період з 15.05.2014р. по 26.08.2014р. в розмірі 11 грн.56 коп., 3% річних у розмірі 1,62 грн., інфляційні втрати за період з травня по серпень 2014р. 11,58 грн.;

За грудень 2015р. оплата природного газу у сумі 5526,13 грн. за умовами договору повинна була сплачена 14.01.15р. фактично сплачена відповідачем 16.01.2015р. на спеціальний рахунок позивача № 3921, МФО 300465 АТ «Ощадбанк» за документом 170633421 з призначенням платежу «розподіл коштів за теплову енергію на виконання п. КМУ № 217 від 18.06.2014р, що підтверджено випискою з банківського рахунку зі спеціальним режимом використання відповідача.

За розрахунком позивача за прострочення відповідачем з оплати газу у грудні 2014р. нараховано пеню за період з 15.01.2015р. по 14.07.2014р. в розмірі 1454грн.96коп., 3% річних за період з 15.01.2015 по 1.02.2016 р. у розмірі 173,92 грн., інфляційні втрати за період з січня 2015по грудень2015р.лютий 2014р.. 2393,53 грн.

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Обовязковість договору для виконання сторонами встановлена ст. 629 ЦК України.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.3. Договору №1326/14-ТЕ-41 купівлі - продажу природного газу приймання - передача газу, переданого Продавцем Покупцю у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання - передачі газу.

Пунктом 3.4. Договору №1326/14-ТЕ-41 встановлено, що не пізніше 5- го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання - передача газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за період з січня по грудень 2014р. поставив відповідачу природний газ загальною вартістю 18276грн.44коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.01.2014р., від 28.02.2014р., від 31.03.2014р., від 30.04.2014р. та від 31.12.2014р. Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них. (а.с 22-26)

Із копії акта приймання - передачі природного газу від 31.12.2014 р. вбачається, що позивач отримав належним чином підписаний акт 02.03.2015 р., за яким відповідач у грудні 2014 року прийняв імпортний природний газ на загальну суму - 5 526,13 грн.

Як вбачається із копії платіжної квитанції №1/47 від 14.01.2015р. та виписки з банківського рахунку від 30.05.16р., відповідач перерахував позивачу кошти в сумі - 5 526,13 гривень для сплати за газ згідно до умов укладеного договору №1326/14-ТЕ-41 купівлі - продажу природного газу від 13.12.2013 р.

Відповідно до п. 6.1. вказаного Договору №1326/14-ТЕ-41 від 13.12.2013 р. оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно положень ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а згідно з приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст. 625 ЦК України зобовязує боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами договору, а саме пунктом 7.2. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору. У разі невиконання Покупцем п. 6.1. умов цього договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунки здійснені судом та правильність застосування положень ст. 625 ЦК України, п.6 статті 231, п.6 статті 232 Господарського кодексу України, ст. 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції не повно зясував обставини справи щодо сплати відповідачем вартості спожитого газу у грудні 2014року,в результаті чого прийшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення суми боргу за грудень 2014р у сумі 5 526,13 грн., пені за період з 15.01.2015р. по 14.07.2014р. в розмірі 1454грн.96коп., 3% річних за період з 15.01.2015 по 1.02.2016 р. у розмірі 173,92 грн., інфляційних втрат за період з січня 2015по грудень2015р.. 2393,53 грн.

В результаті перерахунку пені та 3% річних встановлено, за умовами договору оплата природного газу за грудень 2014р. повинна була здійснена відповідачем 14.01.2015р. фактично суму сплачено 16.01.2015р., тобто прострочка боржника склала 1 день , у звязку з чим розмір пені складає 8,48 грн., а розмір 3% - 0,91 грн., інфляційні ж на спірну суму не підлягали нарахуванню, оскільки розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції , що позивачем не вірно визначений період за зобовязаннями березня , квітня 2014р. за який нараховуються інфляційні, та щодо неправомірного включення в період прострочення , день у який здійснено платіж.

З урахуванням викладеного позивачем не правомірно нараховано інфляційні за зобовязаннями січня 2014р. 30,53грн., оскільки борг не існував на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Пеня підлягає стягненню за період з 15.02.14по 19.02.14 вкл. у сумі 9,06 грн. ,3% річних у сумі 2,09грн.

За зобовязаннями березня 14р. підлягала нарахуванню пеня за період прострочення з 15.04. 2014 по 25.08.2014 - 234,03грн., 3% річних 1.32грн.,інфляційні за період з 1.05.2014 по 31.07.2014 -162грн.30коп.

За зобовязаннями квітня 2014 підлягала нарахуванню пеня за період прострочення з 15.05.2014 по 25.08.2014 11.43грн., 3% річних -33.74грн.,інфляційні за період з 1.06.2014 по 31.07.2014 -2грн.67коп.

Щодо посилання скаржника на неналежне повідомлення про час та місце слухання справи судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2016р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 29.03.2016р. та 19.04.2016р.

Вказані ухвали суду були направлені відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, який наявний в матеріалах справи (а.с. - 34).

Поштова кореспонденція, направлена судом на адресу відповідача повернулась до суду з відміткою підприємства зв'язку "адресата не розшукано".

Згідно з п. 3.9.1. Постанови Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, відповідача відповідно до ст. 77 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи.

За вищевказаних обставин, рішення суду підлягає зміні в звязку з невірним розрахунком пені, інфляційних, що підлягає стягненню, тобто з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лессор Груп" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 року у справі №904/1644/16 змінити, виклавши абзац другий резолютивної рішення в наступній редакції:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лессор Груп» (ідентифікаційний код: 37818065;місцезнаходження: 49000 м. Дніпропетровськ, пр.Дмитра Яворницького ,буд.39) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ідентифікаційний код: 20077720 ; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького ,буд.6) пеню в розмірі 263.0 грн. , 3% річних в розмірі 38грн.06коп., інфляційну складову у розмірі 164грн.97коп..та витрати повязані зі сплатою судового збору пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 63грн.11коп.

В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2016 року у справі №904/1644/16 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ідентифікаційний код: 20077720 ; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького ,буд.6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лессор Груп» (ідентифікаційний код: 37818065;місцезнаходження: 49000 м. Дніпропетровськ, пр.Дмитра Яворницького ,буд.39) витрати повязані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам 1521грн.95коп.

Доручити господарському суду Дніпропетровській області видати накази по справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.В. Чус

Суддя О.Г. Іванов