ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 р. Справа №917/574/16

за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна,16, адреса для листування: 01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кононівський елеватор", 36014, Полтавська область, м. Полтава, площа Павленківська, 24

про стягнення 197 427,04 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 02-71/581 від 16.05.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 12-05/01 від 12.05.2016р.

Розглядається позовна заява про стягнення 197 427,04 грн. передплати, здійсненої позивачем на виконання договору № 4 про надання послуг від 01.07.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору № 4 про надання послуг від 01.07.2014р. не виконав взяті на себе зобов"язання, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення попередньої оплати у розмірі 197 427,04 грн.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на виконання зобов"язань по договору № 4 про надання послуг від 01.07.2014р. (вх. № 6113 від 18.05.2016р.).

07.06.2016р. позивачем надані пояснення щодо відзиву відповідача (вх. № 7167 від 07.06.2016р.).

15.06.2016р. відповідачем надані письмові пояснення по справі з врахуванням обставин, що наведені позивачем у поясненнях щодо відзиву (вх. № 7585 від 15.06.2016р.).

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві та поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує за обґрунтуванням, наведеним у відзиві та поясненнях.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2014 року між ДП «Укрспирт» (надалі - Позивач, поклажодавець) та ТОВ «Кононівський елеватор» (надалі - Відповідач, зерновий склад) було укладено договір №4 складського зберігання сільськогосподарської продукції (далі - договір).

Умовами договору визначено, зокрема, наступне:

- п.1.1 поклажодавець зобов"язаний передати зерновому складу с/г продукцію у термін до 01.03.2015р., а ріпак до 01.08.2014р. або у термін, визначений додатковою угодою, у максимальній кількості, у тому числі окремими партіями.

- п.3.1.1. Зерновий склад забезпечує кількісне та якісне зберігання продукції та здійснює її відпуск поклажодавцю.

- п. 5.1. Зерновий склад відпускає продукцію Поклажодавцю або уповноваженій особі Поклажодавця, при умові повної оплати послуг Зернового складу, після отримання:

- письмової заяви Поклажодавця, підписаної керівником Поклажодавця (або його представником) та скріпленої його печаткою;

- довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей; та одного з таких документів:

- оригінала складської квитанції;

- оригінала простого або нерозділеного подвійного складського свідоцтва;

- одночасно представлені оригінали розділених частин подвійного складського свідоцтва: складське свідоцтво (частина А) подвійного складського свідоцтва і оригінал документа про сплату всієї суми кредиту за зерно отриманого за заставним свідоцтвом (частина Б)

- акта приймання-передачі простого складського свідоцтва (у разі передачі простого складського свідоцтва новому власнику - трьохсторонній акт передачі при переоформленні).

Поклажодавець при отриманні продукції, яка знаходиться на зберіганні, зобов'язаний пред'явити Зерновому складу документ, що посвідчує його особу та його повноваження.

- п.5.3. При відвантаженні продукції автомобільним або залізничним транспортом Поклажодавець зобов'язаний письмово погодити із Зерновим складом кожне окреме щоденне відвантаження за 20 робочих днів до дня початку відвантаження.

- п.5.5. Відпуск продукції з території Зернового складу здійснюється за товарно-транспортною (та/або залізничною) накладною.

- п.6.6. Послуги зернового складу повинні бути оплачені поклажодавцем протягом 3-х робочих днів з дня одержання виставленого зерновим складом рахунку.

- п.6.9 Факт виконання послуг наданими Актами здачі-приймання виконаних робіт, які поклажодавець або його уповноважена особа повинні підписувати та отримувати під розпис на зерновому складі кожен місяць на протязі всього терміну зберігання. Для отримання та підписання акту здачі-приймання виконаних робіт Поклажодавець або його уповноважений представник зобов"язаний з"явитись на Зерновий склад кожний місяць не пізніше третього числа місяця підписати та отримати акт здачі-приймання викониних робіт. В разі неотримання зазначеного акту у зазначений термін та/або його не підписання без зауважень , акт здачі-приймання виконаних робіт вважається погодженим поклажодавцем, а роботи прийняті без зауважень.

- п.8.1. строк зберігання продукції - ранні зернові, пізні зернові - до 30 березня 2015р., ріпаку - до 01 вересня 2014р.

Позивач вказує, що на виконання умов договору Відповідачем йому було виписано та надано відповідні рахунки-фактури на зважування, зберігання та відвантаження зерна/кукурудзи, а саме: №40 від 02.07.2014 року, №79 від 04.07.2014 року, №80 від 08.07.2014 року, №84 від 15.07.2014 року, №85 від 21.07.2014 року, №86 від 28.07.2014 року, №958 від 31.07.2014 року.

Позивач в свою чергу перерахував Відповідачу грошові кошти за зважування, зберігання та відвантаження зерна/кукурудзи у розмірі 197 427,04 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 2191 від 02.07.2014 року, №2354 від 07.07.2014 року, №2481 від 09.07.2014 року, №2811 від 21.07.2014 року, №2919 від 23.07.2014 року, №3168 від 28.07.2014 року, №3660 від 08.08.2014 року, №3661 від 08.08.2014 року.

За даними позивача, відповідач послуг за договором №4 не виконав, а грошові кошти сплачені у розмірі 197 427,04 грн. йому не повернув, тому вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 197 427,04 гривень.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на виконання взятих на себе зобов"язань за договором, вказуючи, що здійснив зважування та відвантаження зерна кукурудзи його власнику (ДП «Укрспирт») в загальній кількості 2845,04 тонни згідно наступних товарно-транспортних накладних: №№ 313, 314, 315, 316, 317, 318 від 3 липня 2014р.; №№ 321, 322, 323 від 4 липня 2014р.; -№№ 325, 326 від 7 липня 2014р.; № 329 від 8 липня 2014р.; №№ 330, 331, 332, 333, 334, 335 від 9 липня 2014р.; №№ 336, 337, 338, 339, 340, 341, 342, 343 від 10 липня 2014р.; №№ 344, 345, 346, 347 від 11 липня 2014р.; №№ 348, 349, 350, 351, 352 від 14 липня 2014р.; №№ 352, 353, 354, 355, 356, 357 від 15 липня 2014р.; №№ 358, 359, 360, 361, 362, 363, 364 від 16 липня 2014р.; №№ 365, 366, 367, 368 від 25 липня 2014р.; № 369 від 28 липня 2014р.; № 374 від 8 серпня 2014р.

При цьому, відповідач вказав, що відпуск прийнятої на зберігання продукції Позивача після отримання таких документів:

- заяви ДП «Укрспирт» від 26 червня 2014р. № 01-9-2/11 та довіреності № 107 від 27 червня 2014р. на представника для отримання продукції. За цими документами представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукція по ТТН №№ 313, 314, 315, 316, 317,318 від 3 липня 2014р., №№ 321, 322, 323 від 4 липня 2014р. У зв'язку із закінченням строку дії довіреності № 107 від 27 червня 2014р. до заяви від 26 червня 2014р. № 01-9-2/11 поклажодавцем була надана довіреність № 116 від 04 липня 2016р., за якою представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукція по ТТН №№ 325, 326 від 7 липня 2014р., № 329 від 8 липня 2014р. (ТТН №№ 325, 326, 329 були оформлені повторно у зв'язку із помилковим зазначенням в первісних ТТН номеру довіреності - № 111 замість вірного номеру 116), №№ 330, 331, 332, 333, 334, 335 від 9 липня 2014р.

- заяви ДП «Укрспирт» від 08 липня 2014р. № 01-9-2/17 та довіреності № 117 від 08 липня 2014р. на представника для отримання продукції. За цими документами представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукція по ТТН №№ 336, 337, 338, 339, 340, 341, 342, 343 від 10 липня 2014р., №№ 344, 345, 346, 347 від 11 липня 2014р., №Хо 348, 349,350, 351 від 14 липня 2014р., №№ 362, 363, 364 від 16 липня 2014р.

- заяви ДП «Укрспирт» від 11 липня 2014р. № 01-9-2/23 та довіреності № 120 від 11 липня 2014р. на представника для отримання продукції. За цими документами представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукція по ТТН №№ 352, 353, 354, 355, 356, 357 від 15 липня 2014р., №№ 358, 359, 360, 361 від 16 липня 2014р.

- заяви ДП «Укрспирт» від 18 липня 2014р. № 01-9-2/26 та довіреності № 130 від 18 липня 2014р. на представника для отримання продукції. За цими документами представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукція по ТТН №№ 365, 366, 367, 368 від 25 липня 2014р.

- заяви ДП «Укрспирт» від 28 липня 2014р. № 01-9-2/29 та довіреності № 137 від 28 липня 2014р. на представника для отримання продукції. За цими документами представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукція по ТТН № 369 від 28 липня 2014р.

- заяви ДП «Укрспирт» від 08 серпня 2014р. № 487 та довіреності № 141 від 07 серпня 2014р. на представника для отримання продукції. За цими документами представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукція по ТТН № 374 від 8 серпня 2014р.

Відповідач стверджує, що різниця між прийнятим від Поклажодавця обсягом зберігання зерна кукурудзи некласної врожаю 2013р. та відвантаженим Поклажодавцю обсягом склала 3,489 тон (2848,529 -2845,04 = 3,489), що стало наслідком природнього убутку при зберіганні зерна та було списано з обліку згідно Акту-розрахунку № КННБЛН00041 від 8 серпня 2014р.

За даних обставин, відповідач просить суд у позові відмовити.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору №4 складського зберігання сільськогосподарської продукції від 01.07.2014р., кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору складського зберігання.

Господарський суд враховує, що за вимогами ст. 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерно підлягає зберіганню у зернових складах. Зерновий склад - це суб'єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов'язань за складськими документами на зерно та одержання сертифіката на відповідність послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки (ст. 1 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

Зберігання зерна здійснюється за договором складського зберігання.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" за договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов'язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб'єктом ринку зерна. Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа.

Відповідне визначення договору складського зберігання міститься в статті 957 Цивільного кодексу України, який також регулює відносини, що випливають із зберігання товарів за договором складського зберігання.

Частиною 1 ст. 961 Цивільного кодексу України та частинами 1, 2 ст. 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" встановлено, що зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію; складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня.

З матеріалів справи слідує, що на виконання умов Договору зберігання у власність Позивача на Балинській дільниці ТОВ «Кононівський елеватор» (Хмельницька область, Дунаєвецький район, с.Петрівське, з/д станція Балин) від попереднього власника - ТОВ «Енселко Агро», було переоформлене зерно кукурудзи некласної врожаю 2013р., а саме: згідно листа ТОВ «Енселко Агро» від 01.07.2014р., акту приймання передачі № 7 від 01.07.2014р.-1000 тон; згідно листа ТОВ «Енселко Агро» від 08.07.2014р., акту приймання передачі № 10 від 08.07.2014р.-1000 тон; згідно листа ТОВ «Енселко Агро» від 11.07.2014р., акту приймання передачі № 11 від 11.07.2014р.-600 тон; згідно листа ТОВ «Енселко Агро» від 18.07.2014р., акту приймання передачі № 12 від 18.07.2014р.-200 тон; згідно листа ТОВ «Енселко Агро» від 25.07.2014р., акту приймання передачі № 13 від 25.07.2014р.-48,529 тон; всього Зерновим складом було прийнято на зберігання від Поклажодавця 2848,529 тон кукурудзи некласної врожаю 2013р.

Як повідомляє відповідач, передбачені Договором зберігання складські квитанції зерновим складом поклажодавцю при прийнятті зерна не видавались, оскільки на той час зерновий склад ТОВ «Кононівський елеватор» в с.Петрівське Дунаєвецього району Хмельницької області не був сертифікованим.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено передання позивачем на зберігання відповідача 2848,529 тон кукурудзи некласної врожаю 2013р.

Вказане відповідає умовам договору №4 складського зберігання сільськогосподарської продукції від 01.07.2014р.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерновий склад зобов'язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна. Якщо строк зберігання зерна договором складського зберігання зерна не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зерновий склад зобов'язаний зберігати зерно до подання поклажодавцем вимоги про його повернення.

Відповідно до ст. 35 згаданого Закону зерновий склад зобов'язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився.

Згідно умов договору зерновий склад відпускає продукцію Поклажодавцю або уповноваженій особі Поклажодавця, при умові повної оплати послуг Зернового складу, після отримання: письмової заяви Поклажодавця, підписаної керівником Поклажодавця (або його представником) та скріпленої його печаткою; довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей; та одного з таких документів: оригінала складської квитанції; оригінала простого або нерозділеного подвійного складського свідоцтва; одночасно представлені оригінали розділених частин подвійного складського свідоцтва: складське свідоцтво (частина А) подвійного складського свідоцтва і оригінал документа про сплату всієї суми кредиту за зерно отриманого за заставним свідоцтвом (частина Б); акта приймання-передачі простого складського свідоцтва (у разі передачі простого складського свідоцтва новому власнику - трьохсторонній акт передачі при переоформленні). Поклажодавець при отриманні продукції, яка знаходиться на зберіганні, зобов'язаний пред'явити Зерновому складу документ, що посвідчує його особу та його повноваження. При відвантаженні продукції автомобільним або залізничним транспортом Поклажодавець зобов'язаний письмово погодити із Зерновим складом кожне окреме щоденне відвантаження за 20 робочих днів до дня початку відвантаження. Відпуск продукції з території Зернового складу здійснюється за товарно-транспортною (та/або залізничною) накладною.

З матеріалів справи слідує, що позивач неодноразово відповідно до умов договору (п.5.1., п.5.3.) звертався до відповідача із заявами на відвантаження зерна, зокрема, ним подавалися заяви від 26 червня 2014р. № 01-9-2/11, від 08 липня 2014р. № 01-9-2/17; від 11 липня 2014р. № 01-9-2/23, від 18 липня 2014р. № 01-9-2/26, від 28 липня 2014р. № 01-9-2/29, від 08 серпня 2014р. № 487 (копії заяв додані відповідачем до письмових пояснень за вх. № 7585 від 15.06.2016р.).

На виконання поданих заяв відповідачем уповноваженою особою позивача за довіреностями № 107 від 27 червня 2014р., № 117 від 08 липня 2014р., № 120 від 11 липня 2014р., № 130 від 18 липня 2014р., № 137 від 28 липня 2014р., № 141 від 07 серпня 2014р. отримано у Відповідача зі зберігання продукцію, зокрема:

- згідно заяви ДП «Укрспирт» від 26 червня 2014р. № 01-9-2/11 та довіреності № 107 від 27 червня 2014р. на представника для отримання продукції представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукцію по ТТН №№ 313, 314, 315, 316, 317,318 від 3 липня 2014р., №№ 321, 322, 323 від 4 липня 2014р. У зв'язку із закінченням строку дії довіреності № 107 від 27 червня 2014р. до заяви від 26 червня 2014р. № 01-9-2/11 поклажодавцем була надана довіреність № 116 від 04 липня 2016р., за якою представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукція по ТТН №№ 325, 326 від 7 липня 2014р., № 329 від 8 липня 2014р. (ТТН №№ 325, 326, 329 були оформлені повторно у зв'язку із помилковим зазначенням в первісних ТТН номеру довіреності - № 111 замість вірного номеру 116), №№ 330, 331, 332, 333, 334, 335 від 9 липня 2014р.

- згідно заяви ДП «Укрспирт» від 08 липня 2014р. № 01-9-2/17 та довіреності № 117 від 08 липня 2014р. на представника для отримання продукції представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукцію по ТТН №№ 336, 337, 338, 339, 340, 341, 342, 343 від 10 липня 2014р., №№ 344, 345, 346, 347 від 11 липня 2014р., № № 348, 349,350, 351 від 14 липня 2014р., №№ 362, 363, 364 від 16 липня 2014р.

- згідно заяви ДП «Укрспирт» від 11 липня 2014р. № 01-9-2/23 та довіреності № 120 від 11 липня 2014р. на представника для отримання продукції представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукцію по ТТН №№ 352, 353, 354, 355, 356, 357 від 15 липня 2014р., №№ 358, 359, 360, 361 від 16 липня 2014р.

- згідно заяви ДП «Укрспирт» від 18 липня 2014р. № 01-9-2/26 та довіреності № 130 від 18 липня 2014р. на представника для отримання продукції представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукцію по ТТН №№ 365, 366, 367, 368 від 25 липня 2014р.

- згідно заяви ДП «Укрспирт» від 28 липня 2014р. № 01-9-2/29 та довіреності № 137 від 28 липня 2014р. на представника для отримання продукції представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукцію по ТТН № 369 від 28 липня 2014р.

- згідно заяви ДП «Укрспирт» від 08 серпня 2014р. № 487 та довіреності № 141 від 07 серпня 2014р. на представника для отримання продукції представником ДП «Укрспирт» отримано у Відповідача зі зберігання продукцію по ТТН № 374 від 8 серпня 2014р.

За твердженням відповідача, при відпуску продукції поклажодавцю пред'явлення складських квитанцій не вимагалось, оскільки, як зазначалося вище, вони при прийнятті зерна не видавались.

З огляду на передбачення сторонами у договору умови про те, що відпуск продукції з території Зернового складу здійснюється за товарно-транспортною (та/або залізничною) накладною, наявність доказів подання позивачем заявок на відвантаження зерна, доказів уповноваження позивачем представників на отримання зерна та товаро-транспортних накладних, перелік яких наведений вище, суд прийшов до висновку про підтвердження відповідачем належними доказами в розумінні ст.34 ГПК України факту виконання ним взятих на себе зобов"язань за договором щодо відвантаження насіння соняшника у кількості 2845,04 т .

Різниця між прийнятим від Поклажодавця обсягом зберігання зерна кукурудзи некласної врожаю 2013р. та відвантаженим Поклажодавцю обсягом склала 3,489 тон (2848,529 -2845,04 = 3,489).

Відповідач у відзиві вказав, що різниця між прийнятим від Поклажодавця обсягом зберігання зерна кукурудзи некласної врожаю 2013р. та відвантаженим є наслідком природнього убутку при зберіганні зерна.

За правилами ч. 2 ст. 7 Закону України „Про зерно і ринок зерна в Україні" суб'єкти зберігання зерна відповідно до укладених договорів складського зберігання із суб'єктами ринку зерна гарантують забезпечення якості та дотримання нормативів природних втрат зерна протягом терміну його зберігання. Тобто, вага зерна, належного до повернення позивачу, підлягає зменшенню на норматив природного убутку ваги зерна.

Відповідачем в матеріали справи надано роздруківку з електронної системи обліку зерна на елеваторі Акту-розрахунку № КННБЛН00041 від 8 серпня 2014р. в підтвердження списання різниці 3,489 тон між прийнятим від Поклажодавця обсягом зберігання зерна кукурудзи та відвантаженим.

Позивач під час розгляду справи не зазначав на неправильність визначення відповідачем нормативів природних втрат зерна, відображених у Акті-розрахунку № КННБЛН00041 від 8 серпня 2014р.

За даних обставин, з огляду на надання відповідачем доказів в підтвердження виконання зобов"язань за договором №4 складського зберігання сільськогосподарської продукції щодо забезпечення кількісного та якісного зберігання продукції та здійснення її відпуску поклажодавцю, позов про стягнення 197 427,04 грн. передплати, здійсненої позивачем на виконання договору, задоволенню не підлягає.

При цьому, судом не взяті до уваги доводи позивача щодо відсутності Актів здачі-приймання виконаних робіт на підтвердження того факту, що позивач отримав від відповідача продукцію та необхідності письмового погодження кожного відвантаження продукції за 20 робочих днів до початку відвантаження з огляду на наступне.

Відповідно до п.5.3 договору сторони узгодили, що при відвантаженні продукції автомобільним або залізничним транспортом Поклажодавець зобов'язаний письмово погодити із Зерновим складом кожне окреме щоденне відвантаження за 20 робочих днів до дня початку відвантаження.

Як вбачається з наданих в матеріали справи доказів встановлений п.5.3. строк при здійсненні відвантаження дотриманий не був. Проте, вказане не спростовує факт відвантаження продукції Поклажодавцеві. При цьому, судом взято до уваги, що в заявах позивача містилося прохання «поставити зерно в графік відвантаження залізничним транспортом в найкоротшій термін».

Що стосується посилань позивача на відсутність Актів здачі-приймання виконаних робіт суд зазначає наступне.

У п.6.9 договору встановлено, що факт виконання послуг наданими Актами здачі-приймання виконаних робіт, які поклажодавець або його уповноважена особа повинні підписувати та отримувати під розпис на зерновому складі кожен місяць на протязі всього терміну зберігання. Для отримання та підписання акту здачі-приймання виконаних робіт Поклажодавець або його уповноважений представник зобов"язаний з"явитись на Зерновий склад кожний місяць не пізніше третього числа місяця підписати та отримати акт здачі-приймання викониних робіт. В разі неотримання зазначеного акту у зазначений термін та/або його не підписання без зауважень , акт здачі-приймання виконаних робіт вважається погодженим поклажодавцем, а роботи прийняті без зауважень.

Як вбачається з тексту даної умови договору зобов"язання з"явитись на Зерновий склад кожний місяць не пізніше третього числа місяця підписати та отримати акт здачі-приймання виконаних робіт покладається саме на поклажодавця.

З огляду на відсутність відомостей у матеріалах справи щодо виконання позивачем вказаної умови договору як необхідної для отримання та підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, передбачення сторонами, що в разі неотримання зазначеного акту у зазначений термін та/або його не підписання без зауважень, акт здачі-приймання виконаних робіт вважається погодженим поклажодавцем, а роботи прийняті без зауважень, посилання позивача на відсутність Актів здачі-приймання виконаних робіт як доказу надання відповідачем визначених договором послуг, є необгрунтованим.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.06.16 р.

Суддя Киричук О. А.