РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2016Справа №910/7614/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"
доТовариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"
провідшкодування шкоди в порядку регресу

Суддя Дупляк Л. М.

Представники сторін:

від позивача: Тараненко А. П. (за дов.);
від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 23.05.2016.

Через відділ діловодства суду 16.05.2016 від МТСБУ надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представники сторін у судове засідання 16.05.2016 не з'явилися, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконали, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 відкладено розгляд справи на 07.06.2016.

Через відділ діловодства суду 07.06.2016 від відповідача надійшов відзив по справі (вих. № 1229 від 06.06.2016), в якому він заперечив проти задоволення позову в повному обсязі та просив розглядати справу без участі його представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 розгляд справи відкладено на 17.06.2016.

В судове засідання 17.06.2016 представник відповідача не з'явився, просив розглядати справу без його участі.

Таким чином нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України).

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав суду усні пояснення по справі, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхове відшкодування, внаслідок чого до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до страховика особи, яка відповідальна за заподіяні збитки.

Відповідач у своєму відзиві проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав недоведеності позовних вимог, оскільки за договором страхування застрахованим є транспортний засіб із іншим номером кузову, ніж у транспортного засобу - учасника ДТП.

У судовому засіданні 17.06.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 13.03.2015 в місті Павлоград по вул. Дніпровська, 158 трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "ВАЗ 2101", державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ДАІ № 59578410 про дорожньо-транспортну пригоду від 03.04.2015.

Відповідно до постанови Павлоградськаго міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.03.2015 у справі № 185/3161/15-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Судом установлено, що транспортний засіб "ЗАЗ" 110308, державний номер НОМЕР_1, який згідно довідки ДАІ № 59578410 про дорожньо-транспортну пригоду від 03.04.2015 був учасником ДТП 13.03.2015, застраховано позивачем згідно з договором добровільного колісного страхування на транспорті № 005127/4008/0000020 від 03.12.2014, укладеним між позивачем (страховик) та Українсько - американським товариством з обмеженою відповідальністю "Євромікс" з іноземними інвестиціями (страхувальник, далі - договір).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 00164674 від 06.09.2015 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1 становить 6 335, 27 грн. Згідно рахунків № 00323 від 12.06.2015, № 00324 від 12.06.2015 та № 00465 від 28.09.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю торгово - виробнича компанія "Ентоні" вартість ремонту автомобіля "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1 становить 6 335, 27 грн.

Позивачем на підставі наданих документів з урахуванням умов Договору, укладеного ним зі страхувальником були складені страхові акти № 00164674 від 11.08.2015 і № 00164674/ДОП від 06.10.2015 та призначено до виплати страхового відшкодування у загальному розмірі 6 335, 27 грн.

Позивачем, згідно з платіжними дорученнями № 028003 від 13.08.2015 та № 034455 від 07.10.2015, копії яких наявні в матеріалах справи, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 6 335, 27 грн страхувальнику (на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю торгово - виробнича компанія "Ентоні").

Доказів направлення позивачем на адресу відповідача претензії щодо відшкодування 6 335, 27 грн матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні ДТП, зобов'язаний відшкодувати позивачеві в порядку регресу суму матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, розмір якої з урахуванням ліміту відповідальності та франшизи становить 5 335, 27 грн.

Статтею 4-3 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з положеннями статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1.

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом № АІ/2715628, строком дії з 21.06.2014 по 20.06.2015.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн та франшизу у розмірі 1 000, 00 грн.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталося за участю забезпеченого транспортного засобу "ВАЗ 2101", державний номер НОМЕР_3.

Доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного "ВАЗ 2101", державний номер НОМЕР_3 власнику автомобіля "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1 та/або позивачу матеріали справи не містять.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем відповідачу претензії щодо здійснення страхового відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП, судом, прийнято до уваги положення п. 36.1. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно якого рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеній 28.08.2012 за результатами перегляду постанови Вищого господарського суду України від 06.12.2011 у справі № 23/279, страховик, потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування за договором майнового страхування отримує право вимоги потерпілої особи та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. При цьому, право на подання регресного позову може бути реалізовано в межах загального строку позовної давності, який згідно вимог чинного законодавства складає три роки.

З урахуванням вимог п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 25 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку, що ремонтна калькуляція № 00164674 від 06.09.2015, рахунки № 00323 від 12.06.2015, № 00324 від 12.06.2015 та № 00465 від 28.09.2015 Товариства з обмеженою відповідальністю торгово - виробнича компанія "Ентоні", страхові акти № 00164674 від 11.08.2015 і № 00164674/ДОП від 06.10.2015, та платіжні доручення № 028003 від 13.08.2015 та № 034455 від 07.10.2015, копії яких наявні в матеріалах справи, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

При цьому, суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а тому реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжні доручення № 028003 від 13.08.2015 та № 034455 від 07.10.2015.

Вищевикладена позиція викладена у постанові Вищого господарського суду від 21.01.2014 у справі № 910/11450/13, від 30.07.2013 у справі № 910/3655/13, від 02.02.2016 у справі № 910/13155/15.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 9 "Про страхування" страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шкода в розмірі 6 335, 27 грн, завдана при ДТП транспортному засобу "ЗАЗ", державний номер НОМЕР_1 належним чином доведена.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як зазначається у статті 9 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Полісом № АІ/2715628 встановлено безумовну франшизу в розмірі 1 000, 00 грн та визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що позивачем враховано ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну та франшизу, а тому визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 5 335, 27 грн.

При цьому, судом відхиляються доводи відповідача стосовно того, що за договором страхування застрахованим є транспортний засіб з іншим номером кузову, ніж у транспортного засобу - учасника ДТП, як такі що спростовані матеріалами справи.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-а; ідентифікаційний код 20033533), в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", страхове відшкодування в сумі 5 335 (п'ять тисяч триста тридцять п'ять) грн 27 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.06.2016.

Суддя О. М. Дупляк