ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р.Справа № 922/1609/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Харківської області , м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДХ", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.№01/01-25/08-18 від 04.01.16).

відповідача - ОСОБА_2 (дов.б/н від 07.06.16).

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Харківській області (позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДХ", м. Харків на користь державного бюджету України шкоди в розмірі 15 585,57 грн., заподіяну державі внаслідок порушення законодавства про охорону атмосферного повітря.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з 28.01.2016 по 17.02.2016 Державною екологічною інспекцією у Харківській області було проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДХ", м. Харків , що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Каштанова,29 за результатами якої було складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №52/01-04/02-09 від 17.02.2016. Під час проведення перевірки позивачем встановлено відсутність у відповідача дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у період з 05.11.2013 року по 09.01.2014року, оскільки у підприємства в наявності дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів №-684 від 10.01.2014 року терміном дії до 10.01.2019 року, попередній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів №-59 від 04.11.2008 року, терміном дії до 04.11.2013 року , у зв'язку з чим, з урахуванням часу роботи вказаних джерел викидів та норм передбачених "Методикою розрахунків розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 № 639, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.01.2009 р. за № 48/16064, розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в розмірі 15 585,57 грн., яка не сплачена відповідачем.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 травня 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07 червня 2016 року о 10:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою господарського суду від 07.06.2016 року, задоволено усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату , задоволено клопотання відповідача щодо витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України . Розгляд справи відкладено до 16.06.2016 року

В судовому засіданні 16.06.2016 року оголошено перерву в судовому засіданні до 23.06.2016 року .

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, а також поданих через канцелярію господарського суду письмових пояснень та обгрунтованого розрахунку розміру шкоди(вх.№19742 від 14.02.2016 року)

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№2016 від 16.0-6.2016 року) заперечував проти заявлених позовних вимог , зокрема вказував на те, що на час дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря Стаціонарними джерелами № -59 виданого ТОВ «ТДХ» 04.11.2008 р. з моменту набрання чинності Законом України від 11.02.2010 р. N 1869-VI (з 1 квітня 2010року ) до набрання чинності Законом України від 09.04.2014 р. N 1193-VII ( з 26 квітня 2014 року жоден Закон України не встановлював строки дії дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, тобто , всі діючи на момент набрання чинності Законом України від 11.02.2010 р. №1869-VI дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами мали діяти до встановлення виключно законом строку їх дії, також вказував на те, що під час перевірки співробітники екологічної інспекції у Харківській області не виявили правопорушення ст. 78 КУпАП (Порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу або впливу на неї фізичних та біологічних факторів), позаяк протоколів про адміністративне праовопорушення відносно керівництва чи інших посадових осіб ТОВ «ТДХ» за здійснення порушень, передбачених цією статтею не складали та до адмінвідповідальності останніх не притягувало.

Позивач в судовому засіданні 23.06.2016 року надав заперечення на відзив відповідача (вх.№20862 від 23.06.2016 року) в яких, зокрема, вказував на те, що Держекоінспекція у період проведення перевірки (28.01.2016-17.02.2016) не мала права складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 78 КУпАП, оскільки, правопорушення відбулося у листопаді 2013 - січні 2014 року, а відповідно до ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення складає 2 місяця, в якості правового обґрунтування також посилався на пункту 4 оглядового листа Вищого господарського суду України від 14.01.2014 року № 01-06/20/2014 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків», збитки завдані державі внаслідок порушення приписів законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягають відшкодуванню за весь час роботи стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу, у зв*язку із вищевикладеним просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

В період з 28.01.2016 року по 17.02.2016 року Державною екологічною інспекцією у Харківській області (надалі Держекоінспекція) на підставі ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 4,5,7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та наказу Держекоінспекції від 27.01.2016 № 52/01-04 було здійснено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДХ» (далі - ТОВ «ТДХ»), яке здійснює діяльність за адресою: м. Харків, вул. Каштанова, 29.

За результатами даної перевірки Держекоінспекцією складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 52/01-04/02-09 від 17.02.2016 року, який направлено на адресу товариства листом з повідомленням від 17.02.2016 за № 624/01-25/02-09.

Відповідно до вказаного акту та наданих під час перевірки документів дозвільного характеру вбачається, що відповідно до звіту з інвентаризації викидів забруднюючих речовин на ТОВ «ТДХ» джерелами утворення забруднюючих речовин в атмосферне повітря є:

- майданчик для розвантаження щебню (джерело № 1);

- два силоси (джерело №2);

- машина для фасування цементу (джерело №3);

- побутовий котел(джерело №4)

- майданчик для автотранспорту (джерело №5).

Як вбачається із наданих в матеріали справи документів у підприємства відповідача в наявності дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів № -684 від 10.01.2014, терміном дії до 10.01.2019 року, попередній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів № -59 від 04.11.2008 року, терміном дії до 04.11.2013 року.

Таким чином вбачається, що у період з 05.11.2013 по 09.01.2014 ТОВ «ТДХ» здійснювало наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

23 лютого 2016 року з метою усунення порушень природоохоронного законодавства виявлених під час здійснення планового заходу - перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Держекоінспекцією винесено на адресу відповідача припис № 02-25/20. Припис отримано відповідачем 11.03.2016, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 200.

В зв'язку з виявленими порушеннями, Держекоінспекцією з урахуванням часу роботи устаткування, визначених у довідки ТОВ «ТДХ» та норм передбачених «Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 № 639, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 січня 2009 р. за № 48/16064 розраховано суму шкоди та пред'явлено Претензію № 42 від 08.04.2016, щодо добровільного відшкодування шкоди заподіяної державі в розмірі 15585,57 грн., яку було направлено на адресу ТОВ «ТДХ».

Після отримання вказаної претензії із розрахунком розміру шкоди (повідомлення про вручення поштового відправлення № 850), вимоги даної претензії не були добровільно виконані відповідачем, вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідно до частини 5 статті 11 цього Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Відповідно до приписів п.п. 3.11, 3.12 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 10.12.2008 р. № 639 та зареєстрованої в Мін'юсті України 21.01.2009 р. за № 48/16064 (далі по тексту Методика) час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту виявлення порушення до моменту його усунення, тобто до моменту оформлення дозволу на викид.

Як свідчать матеріали справи, останній у період з 05.11.2013 по 09.01.2014 здійснював викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Частиною 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно з частини 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від плати за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" особи, винні у перевищенні нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел в атмосферне повітря та нормативів гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел, несуть відповідальність згідно з законом.

Положеннями статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Загальний розрахунок розміру збитків, заподіяних державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, здійснений позивачем у відповідності до п. 4.1 Методики за формулою 12, а розрахунок маси наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря був здійснений позивачем з урахуванням відсутності у відповідача у період з 05.11.2013р. по 09.01.2014 р. дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на підставі п. 3.6 Методики (згідно з методиками для розрахунків викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди), а саме по п. 3.11 Методики, що не суперечить приписам даної Методики.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву (вх.№20116 від 16.06.2016 року) суд сприймає критично, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Також, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року по справі № 1-7/99 встановлено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи)

Таким чином, є безпідставним застосовувати до правовідносин які тривали у період з 05.11.2013 по 09.01.2014 та регулювалися іншим нормативним актом, Закон України від 09.04.2014 року № 1193-УІІ, який набрав чинності 25 квітня 2014, тобто вже після вчинення незаконної дії (наднормативного викиду забруднюючої речовини), оскільки 10.01.2014 року відповідач вже отримав новий дозвіл № -684.

Щодо не складання відносно посадових осіб ТОВ «ТДХ» протоколу про адміністративне правопорушення , господарський суд зазначає, що чинне природоохоронне законодавство не визначає протокол про адміністративне правопорушення в якості єдиного (допустимого) доказу в підтвердження факту екологічного правопорушення. Тобто протокол про адміністративне правопорушення є лише одним з доказів вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Харківській області обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 33 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", ст.ст. 6, 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. ст. 1, 2, 12, 15, 22, 33, 34, 43 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДХ"(61106, м. Харків, вул. Каштанова, 29, ) на користь на користь державного та місцевого бюджетів на р/р 0005, УК у Комінтернівському районі м. Харкова, , МФО 851011, символ звітності 331 для зарахування по коду бюджетної кваліфікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності", в установі банку - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, шкоду заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 15 585,57 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДХ"(61106, м.Харків, вул. Каштанова, 29, )на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи,5, Держпром, 1 підїзд, 2 поверх, ) 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_3