ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016р. Справа№ 914/1137/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства Західгеопростір, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Санаторій Немирів Закритого акціонерного товариства Укрпрофоздоровниця, смт.Немирів Яворівського району Львівської області

про стягнення 155 769,23 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 14.01.2016р.)

від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового процесу не поступали. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Приватне підприємство Західгеопростір звернулося з позовом до ОСОБА_1 підприємства Санаторій Немирів Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця про стягнення 155 769,23 грн. заборгованості, з яких 81 834,08 грн. основний борг, 6051,85 грн. 3% річних та 67 883,30 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 28.04.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 24.05.2016р. Ухвалою суду від 24.05.2016р. розгляд справи відкладено на 14.06.2016р. Ухвалою суду від 14.06.2016р. розгляд справи відкладено на 21.06.2016р.

У судове засідання 21.06.2016р. зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки повноважного представника у судове засідання та невиконання вимог ухвали суду не повідомив. Станом на 21.06.2016р. від відповідача не повернулось поштове повідомлення про вручення йому ухвали суду про порушення провадження у справі від 28.04.2016р., ухвали суду від 24.05.2016р. та ухвали суду від 14.06.2016р. або поштовий конверт без вручення адресату. Зазначені ухвали надсилалась відповідачу на адресу вказану позивачем у позовній заяві, а також зазначену у

Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 81014, Львівська область, смт. Немирів, вул.Курортна, буд.21. Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи копіями списків згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів.

Відповідно до ч.1 ст.64 ГПК України, суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. № 18 із внесеними змінами та доповненнями «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців суду невідомо.

Станом на день розгляду спору (21.06.2016р.) від відповідача на адресу суду відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

встановив:

10.08.2011р. між Приватним підприємством Західгеопростір (виконавець) та Дочірнім підприємством Санаторій Немирів Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (замовник) було укладено договір №24 (надалі договір) за умовами якого виконавець зобовязувався за завданням замовника, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, здійснити: геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку Немирівського родовища питних підземних мінеральних лікувально-столових вод (Північно-Немирівська ділянка, св.№3-РК), що 0,3 км. на північ від смт.Немирів Яворівського району Львівської області. В 2011-2013рр.

Згідно п.2.1. та п.2.3. договору договірна вартість робіт за даним договором, становить 90 000,00 грн. Зміна вартості робіт оформляється шляхом укладання додаткової угоди до даного договору.

Відповідно до п.3.1. договору замовник зобовязувався перерахувати кошти в 7-ми денний термін з дня підписання акту виконаних робіт на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно п.3.2 договору виконавець зобовязувався:

- виконати силами ПП Західгеопростір передбачені розділом 1 даного договору роботи на протязі 2011-2013рр. від дати укладання угоди. Завершення робіт січень 2014р.;

- забезпечувати виконання робіт згідно діючим в Україні технічним умовам і правилам, правилам безпечного ведення робіт.

Відповідно до п.4.1. договору документом, що підтверджує факт виконання робіт, є акт виконаних робіт. По мірі виконання робіт сторони складають проміжні акти про виконані роботи. Виконавець виставляє рахунок на оплату виконаних робіт.

Згідно п.4.2. договору рахунок за виконані роботи підлягає оплаті замовником протягом 7 (семи) банківських днів з дня його отримання шляхом перерахування зазначених у ньому коштів на рахунок виконавця.

Відповідно до п.4.3. договору кінцевий акт приймання-передачі робіт підписується сторонами договору на протязі 5 днів з моменту фактичного завершення робіт. Якщо замовник не підписує акт приймання-передачі робіт протягом зазначеного строку та не надає письмово мотивованих зауважень щодо виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими і підлягають оплаті.

Роботи, що є предметом договору №24 від 10.08.2011р. згідно п.п.1.1. розділено на дві черги виконання, відповідно між сторонами додатково укладено два договори:

- договір №24А від 10.08.2011р. I черга польові та камеральні роботи;

- договір №24 Б від 10.08.2011р. - II черга завершення робіт, складання звіту.

Згідно п.2.1. та п.2.3. договору №24А договірна вартість робіт за даним договором, становить 49 263,00 грн. Зміна вартості робіт оформляється шляхом укладання додаткової угоди до даного договору.

Згідно п.2.1. та п.2.3. договору №24Б договірна вартість робіт за даним договором, становить 40 737,00 грн. Зміна вартості робіт оформляється шляхом укладання додаткової угоди до даного договору.

Позивач стверджує, що свої зобовязання згідно умов договору №24 від 10.08.2011р. (договорів №24А від 10.08.2011р. та №24Б від 10.08.2011р.) виконав повністю на загальну суму 81 834,08 грн. Проте, відповідач порушив свої зобов'язання, оплату за виконані роботи згідно договору №24 від 10.08.2011р. (договорів №24А від 10.08.2011р. та №24Б від 10.08.2011р.) у строки вказані в п.3.1. договору не провів.

Відтак, на думку позивача, у відповідача станом на момент подання позовної заяви існує заборгованість зі сплати основного боргу за виконані роботи на загальну суму 81 834,08 грн.

Згідно умов ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати, які згідно поданого розрахунку позовних вимог становлять 6 051,85 грн. 3% річних та 67 883,30 грн. інфляційні втрати.

Отже, загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 155 769,23 грн., з яких 81 834,08 грн. основний борг, 6051,85 грн. 3% проценти річних та 67 883,30 грн. інфляційні нарахування.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.892 ЦК України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Факт виконання Приватним підприємством Західгеопростір своїх зобовязань по договору №24 від 10.08.2011р. та договорів №24А від 10.08.2011р., №24Б від 10.08.2011р., укладених на виконання основного договору №24 від 10.08.2011р., підтверджується підписаним сторонами актами здачі-приймання виконаних на загальну суму 81 834,08 грн., а саме:

- I черга польові та камеральні роботи: акт №1 від 09.09.2013р. на суму 20 501,55 грн.; акт №2 від 31.10.2013р. на суму 28 761,45 грн.;

- II черга завершення робіт, складання звіту: акт №1 від 18.11.2013р. на суму 17 620,42 грн.; акт №2 від 05.12.2013р. на суму 14 950,66 грн., які підписані та скріплені печатками сторін у справі (оригінали оглянуто в судовому засіданні, копії знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до ч.1 ст.894 ЦК України виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п.3.1 договорів (№24 від 10.08.2011р., №24А від 10.08.2011р., №24Б від 10.08.2011р.) передбачено, що замовник зобовязувався перерахувати кошти в 7-ми денний термін з дня підписання акту виконаних робіт на розрахунковий рахунок виконавця.

Проте, відповідач оплату за виконані роботи у строки вказані в п.3.1. договорів не здійснив.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 81 834,08 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із поданого розрахунку позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 3% річних на загальну суму 6 051,85грн. та 67 883,30 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що позивачем правомірно нараховано 6 051,85грн. 3% річних та 67 883,30 грн. інфляційних втрат, які підлягають до стягнення з відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. З відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 155 769,23 грн. заборгованості, з яких 81 834,08 грн. основний борг, 6051,85 грн. 3% річних та 67 883,30 грн. інфляційних втрат.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №681 від 25.04.2016р. на загальну суму 2 336,54грн., який відповідно до ст.49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повністю.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Санаторій «Немирів Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (81013, Львівська область, Яворівський район, смт.Немирів, вул.Курортна, буд.21; ) на користь Приватного підприємства Західгеопростір (79041, АДРЕСА_1; ) 81 834,08 грн. основного боргу, 6051,85 грн. 3% річних, 67 883,30 грн. інфляційних нарахувань та 2 336,54 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 29.06.2016р.

Суддя Петрашко М.М.