ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 р. Справа № 917/828/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагаз-Дніпро" (Станція Баглій, буд. 9, м. Кам`янське (колишнє м. Дніпродзержинськ), Дніпропетровська область, 51907)

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (вул. Івана Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621)

про стягнення 37045,47 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявився

Розглядається позовна заява про стягнення 37045,47 грн., з них: 19185,00 грн. основного боргу за товар, поставлений згідно договору поставки № 0035-СН від 15.01.2014р., 16595,84 грн. інфляційних, 1264,63 грн. - 3% річних.

Відповідач у відзив на позов суду не надав.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 23.05.2016р., від 15.06.2016р. про вручення судової ухвали відповідачу, розпискою позивача від 14.06.2016р. (а.с.21, 22, 33, 35).

Визначені ст. 77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

В судовому засіданні 05.07.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дагаз-Дніпро" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" (відповідачем) був укладений договір поставки товару № 0035-СН від 15.01.2014р. (далі Договір); (а.с.9-10).

За умовами цього Договору позивач як постачальник зобовязався поставити і передати у власність відповідачу (покупцю) товар, а покупець зобовязався прийняти цей товар та своєчасно його оплатити.

В п.1.2 Договору сторони узгодили специфікацію №1, згідно якої предметом поставки є редуктор середнього мосту для автомобіля FAW CA 3252, загальна вартість товару 19185,00 грн. (з ПДВ).

За п. 2.4 Договору датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної або дата на товарно-транспортній накладній перевізника. За п. 7.2 Договору товар приймається покупцем згідно видаткової накладної. Відвантаження товару покупцю здійснюється після предявлення останнім довіреності на право отримання товарно-матеріальних цінностей.

За п. 11.2 Договору строк його дії встановлений до 31.12.2014р., а в частині розрахунків до їх повного виконання.

На виконання Договору позивач поставив відповідачу передбачений в договорі товар на загальну суму 19185,00 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаною видатковою накладною № 84 від 03.02.2014р. та довіреністю відповідача на одержання товарно-матеріальних цінностей № НОМЕР_1 від 31.01.2014р. У довіреності наявна відмітка про те, що даний товар приймається за Договором (а.с.11, 12).

Факт отримання товару відповідачем не заперечується.

Згідно з п. 4.1, п. 4.2 Договору розрахунки за товар здійснюються на протязі 30 календарних днів від дати поставки шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Отже, кінцевим строком оплати товару є 05.03.2014р.

Відповідач отриманий товар не оплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 19185,00 грн.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Листом від 05.07.2016р. позивач повідомив суду про те, що борг відповідачем не сплачений.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 19185,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної норми позивачем нараховано 1264,63 грн. - 3% річних за період 07.03.2014р. 16.05.2015р., 16595,84 грн. інфляційних за період березень 2014р. квітень 2016р. (а.с.13-15).

Після перевірки правильності розрахунку судом встановлено, що за вказаний період сума 3 % річних становить 1264,63 грн., а сума інфляційних 16595,03 грн. (розрахунок суду залучено до справи). В цій частині вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних підлягають задоволенню.

Вимоги щодо стягнення 0,81 грн. інфляційних слід відхилити за їх безпідставністю в звязку з арифметичною помилкою.

Позивачем у позові заявлено також клопотання про стягнення з відповідача 1378,00 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на адвоката.

Відповідно до ст.44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, повязаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, повязаних з розглядом справи.

За платіжним дорученням № 435 від 21.04.2016р. позивачем сплачено до Державного бюджету України 1378,00 грн. судового збору. Дані витрати відповідно до ч.2 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

В п.6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» розяснено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

В підтвердження понесення витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано договір № 181 від 13.04.2016р. про надання правової допомоги, укладений між позивачем та Адвокатським обєднанням «Дніпролекс» в особі ОСОБА_1, додаткову угоду № 1 від 13.04.2016р. до вказаного договору на надання правових послуг у справі, що розглядається господарським судом Полтавської області за позовом ТОВ «Дагаз-Дніпро» до ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» про стягнення боргу за договором поставки № 0035-СН від 15.01.2014р., копію свідоцтва № 2510 про право ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю, акт прийняття правових послуг від 05.07.2016р., платіжне доручення № 432 від 21.04.2016р. про сплату 3000,00 грн. адвокатському обєднанню «Дніпролекс» за надання правових послуг (а.с. 16-18, 38, 39).

За правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, витрати на адвоката покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2970,00 грн.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" (адреса: вул. Івана Приходька, буд. 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ідентифікаційний код 05756783) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагаз-Дніпро" (Станція Баглій, буд. 9, м. Кам`янське (колишнє м. Дніпродзержинськ), Дніпропетровська область, 51907; ідентифікаційний код 38422342) 19185грн. 00 коп. основного боргу, 16595грн. 03 коп. інфляційних, 1264грн. 63 коп. річних, 1378грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору, 2970грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3.В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 05.07.2016р.

Суддя Безрук Т. М.