ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р. Справа № 925/515/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача представник не зявився,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон,

м. Миколаїв

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

м. Шпола, Черкаської області

про стягнення 33 938 грн. 43 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі продажу № 147 від 23 травня 2013 року в розмірі 33 938 грн. 43 коп., а саме: 11 071 грн. 25 коп. сума боргу за поставлений товар, 973 грн. 66 коп. 3% річних, 10 428 грн. 76 коп. пеня, 1 660 грн. 68 коп. штраф та 9 804 грн. 08 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 19 травня 2016 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 23 червня 2016 року.

Викликані в судове засідання представники сторін не зявилися, відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Від директора товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В пункті 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Керівник товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон не був позбавлений можливості уповноважити іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з юридичною особою трудовими відносинами, або зявитися в судове засідання особисто.

В звязку з чим клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати до суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, 23 травня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон (продавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі продажу за №147.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного договору продавець зобовязався передати у власність покупця, а останній у порядку й на умовах, передбачених даним договором, зобовязався приймати та оплатити запасні частини до техніки, асортимент, кількість та вартість яких визначатиметься відповідно до рахунків фактур продавця до цього договору, що є його невідємними частинами.

Позивач свої зобовязання за договором купівлі-продажу виконав та поставив відповідачу товар на суму 11 071 грн. 25 коп., що підтверджується копіями видаткових накладних від 23 травня 2013 року за №У-45747 та №У-45738.

Товар було прийнято відповідачем, що підтверджується підписом покупця у видаткових накладних.

Однак відповідач обовязок щодо оплати поставленого товару не виконав, в звязку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 2.3. договору купівлі-продажу покупець зобовязується оплачувати продавцю вартість товару протягом 14 календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання передачі та/або видаткової накладної відповідно до п. 4.1. цього договору щодо такого товару.

Отже, з урахуванням умов п. 2.3. договору купівлі - продажу строк оплати поставленого товару настав 06 червня 2013 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору, розрахунку з позивачем за поставлений товар.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином сума боргу в розмірі 11 071 грн. 25 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно п. 5.2.1. за порушення строків виконання своїх грошових зобовязань за цим договором покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10 428 грн. 76 коп. пені нарахованої за період з 07 червня 2013 року по 11 травня 2016 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання покупцем своїх зобовязань за цим договором припиняється через три роки від дня коли такі зобовязання мали бути виконані (п. 7.2. договору).

Частина 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції.

Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки сторонами було визначено інший період нарахування штрафних санкцій, то нарахування пені протягом трьох років, з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 9 804 грн. 08 коп. боргу, що виник внаслідок інфляції та 973 грн. 66 коп. 3% річних нарахованих за період з 07 червня 2013 року по 11 травня 2016 року.

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3. судом встановлено, що розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснено позивачем вірно, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Пунктом 5.2.2. договору визначено, що за порушення покупцем строків виконання своїх грошових зобовязань за цим договором більш ніж на 5 календарних днів покупець, додатково до пені згідно п.п. 5.2.1. договору, оплачує продавцю штраф у розмірі 15% від вартості неоплаченого товару.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача на користь позивача 1 660 грн. 68 коп. штрафу.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

При цьому судом враховано відповідні висновки, що викладені в постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2012 року N 06/5026/1052/2011.

Оскільки борг за поставлений товар відповідачем не сплачено, то заявлена до стягнення сума штрафу підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

При цьому, враховуючи значні строки невиконання зобовязання відповідачем, поведінку винної сторони та інші обставини які свідчать, що даний випадок не є винятковим, суд не вбачає підстав для зменшення в порядку ст. 83 ГПК України розміру неустойки, яка підлягає стягненню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон, проспект Героїв Сталінграду, 113/1, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 31764816 11 071 грн. 25 коп. основного боргу, 9 804 грн. 08 коп. інфляційних втрат, 973 грн. 66 коп. 3% річних, 10 428 грн. 76 коп. пені, 1 660 грн. 68 коп. штрафу та 1 378 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Суддя А.В.Васянович