Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

"05" липня 2016 р. Справа № 927/569/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр", , вул. Тульчинська, буд. 6, м. Київ 80, 04080

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Бобровицький молокозавод", , вул. Чернігівська 50, м. Бобровиця, Бобровицький район, Чернігівська область,17400

про стягнення 44051,04 грн.

Суддя Iвченко С.М.

Представники сторін: не з'явились

У судовому засіданні 05.07.2016 оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, повне рішення підписано 07.07.2016.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення 44 051,04 грн., в т.ч. 39 964,78 грн. заборгованості за поставлений товар відповідно до договору поставки від 18.03.2015 № 137-15/03181, а також 203,66 грн. 3%-річних , 1 438,73 грн. збитків, пов'язаних з інфляційним процесом та 2 443,87 грн. пені у зв'язку з порушенням строків оплати.

Відповідач у письмовому відзиві на позов визнає наявність заборгованості перед позивачем у сумі 39 964,78 грн. та зазначає, що внаслідок скрутного матеріально-фінансового стану , порушеної стосовно нього справи про банкрутство не у змозі погасити заборгованість позивачу негайно.

Сторони належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення, проте представників в судове засідання не направили.

З огляду на те, що участь сторін у судовому засіданні є правом сторін, а не обов'язком, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними доказами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд

встановив:

18.03.2015 сторонами укладено договір на постачання товару, а саме плівки поліетиленової , згідно до якого позивач взяв на себе зобовязання передати товар у власність відповідачу , а відповідач зобов"язувався прийняти і оплатити товар. Строк дії договору визначено до 31.12.2015. Додатковою угодою до договору поставки від 22.02.2016 сторони погодили продовжити термін дії договору поставки до 31.12.2016.

Відповідно до умов до Договору позивач в березні 2016 поставив, а відповідач прийняв товар згідно видаткової накладної № РН -0001221 від 14.03.2016. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціна товару вказується з урахуванням ПДВ у відповідній специфікації та/або видатковій накладній, що після їх підписання є невід'ємними частинами договору.

Таким чином, вартість поставленого відповідачу в березні 2016 товару становить 44 780,40 грн.

На підставі п.3.3 Договору покупець повинен сплатити повну вартість отриманої продукції протягом 21 банківського дня з моменту отримання товару, тобто до 13.04.2016.

Поставлений товар відповідачем був оплачений частково. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань щодо оплати одержаного товару його заборгованість перед позивачем склала 39 964,78 грн.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати за товар позивачем були заявлені до стягнення з позивача 3% річних з простроченого платежу, інфляційні нарахування та пеня.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, яких прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно матеріалів справи, період прострочення грошового зобов'язання відповідачем становить 62 дні з 13.04.2016 по 16.04.2016. Виходячи з викладеного розмір 3% річних з простроченого платежу складає 203,66 грн. Індекс інфляції за квітень-травень 2016 становив 103,5%х100,1%. , відповідно інфляційні нарахування становлять 1 438,73 грн.

З приводу позовних вимог про стягнення пені у розмірі 2443,87 грн. судом враховується наступне.

Відносно відповідача ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.07.2009 було порушено провадження у справі № 9/78б/31б/21б про банкрутство ПАТ Бобровицький молокозавод у відповідності до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-XIV від 30.06.1999 зі змінами та доповненнями), який продовжує застосовуватись до провадження по справах про банкрутство, порушених до набрання чинності з 19.01.2013 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в новій редакції.

Одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство був введений мораторій на задоволення вимог кредиторів. На даний час провадження у справі про банкрутство триває, отже, мораторій діє з 08.07.2009 і по сьогоднішній день.

Відповідно до положень статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Частиною 4 статті 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство.

Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Тобто, наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на не нараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржникові, стосовно якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Виходячи зі змісту Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.10.2013 у справі № 28/5005/3240/2012.

Таким чином, враховуючи наведені вище положення законодавства та фактично встановлені обставини справи, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні стягнення з відповідача пені у розмірі 2443,87 грн. та задоволенню позову у частині стягнення суми основної заборгованості - 39964,78 грн. , 1438,73грн. інфляційних нарахувань , 203,66 грн. -3%річних від простроченої суми

За таких обставин, враховуючи що до спору між сторонами призвели неправильні дії відповідача, який ухилився від виконання договірних зобовязань, судові витрати у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України мають бути покладені на відповідача у сумі 1378грн..

При зверненні до суду позивачем помилково сплачено судовий збір у більшому розмірі - 1450 грн. замість 1378 грн.. Надлишково сплачена сума-72 грн. може бути повернута позивачеві у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 526,530,612,625, 629 Цивільного кодексу України, ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону № 784-XIV від 30.06.1999 зі змінами та доповненнями), Законом України «Про судовий збір» , ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Бобровицький молокозавод" (, вул. Чернігівська 50, м. Бобровиця, Бобровицький район, Чернігівська область,17400, рахунок 2092 в ПАТ "БТА ОСОБА_1" м. Київ, МФО 321723) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр", , вул. Тульчинська, буд. 6, м. Київ 80, 04080, рахунок 7226 в АТ "ОСОБА_1 Аваль" , МФО 380805) 39 964,78 грн. боргу, 203,66 грн. трьох відсотків річних, 1 438,73 грн. інфляційних нарахувань та 1378 грн. судового збору, відмовивши в решті позову .

2. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 07.07.2016

Суддя С.М. Івченко