УХВАЛА

29 червня 2016 року Справа № 913/3430/13

Провадження № 4/913/3430/13

Розглянувши заяву ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області про відстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області від 18.02.2014 у справі № 913/3430/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дорбудтехнологія, м. Київ

до ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 25262352 грн. 44 коп.

орган виконання судових рішень - Ленінський відділ державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції, м. Сєвєродонецьк Луганська область

Господарський суд Луганської області у складі судді Віннікова С.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

Від позивача представник не прибув;

Від відповідача представник не прибув;

Від органу виконання судового рішення представник не прибув.

в с т а н о в и в;

На адресу господарського суду Луганської області 16.06.2016, згідно штемпеля вхідний № 570-874/16, надійшла заява відповідача у справі № 913/3430/13 - ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області, про відстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області від 18.02.2014 у справі № 913/3430/13.

В зазначеній заяві ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області відповідач у справі № 913/3430/13 просить суд в порядку ст. 121 ГПК України відстрочити виконання рішення господарського суду Луганській області від 18.02.2014 за наказом суду від 05.05.2014 № 913/3430/13 про примусове виконання рішення строком до 31 грудня 2016 року.

В обґрунтування поданої заяви відповідач у справі № 913/3430/13 вказує, що ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області є неприбутковою організацією та є одержувачем бюджетних коштів.

Також заявник вказує, що постанова Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 805 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 498 тлумачить, що роботи виконані у 2010-2014 роках, та обсяги їх фінансування у 2015-2017 роках за рахунок коштів залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг України, отже, державне фінансування робіт виконаних у 2010-2014 роках, розписано на 2015-2017 роки. На даний момент державне фінансування на оплату заборгованості за договором № 41 від 07.05.2012 з реконструкції автомобільної дороги Знамянка Луганськ - Ізваріне км 523+246 км 526+646 Луганської області в частині оплати за виконані підрядні роботи відсутнє, а тому виконання рішення господарського суду Луганської області від 18.02.2014 у справі № 913/3430/13 не виявляється можливим.

Сторони та орган виконання судового рішення правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Розглянувши заяву та матеріали справи, суд встановив наступне.

В провадженні судді господарського суду Луганської області Старкової Г.М. перебувала справа №913/3430/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дорбудтехнологія до відповідача ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області про стягнення 25262352 грн. 44 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 18.02.2014 у справі №913/3430/13 позов задоволено повністю та стягнуто зі ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дорбудтехнологія борг в сумі 21603895 грн. 50 коп., 3% річних в сумі 633911 грн. 56 коп., пеню в сумі 1586258 грн. 63 коп., штраф в сумі 1512272 грн. 69 коп., витрати зі сплати судового зборі в сумі 68820 грн. 00 коп.

На виконання рішення господарського суду Луганської області від 18.02.2014 у справі № 913/3430/13 видано наказ від 07.03.2014 № 913/3430/13.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.04.2014 у справі № 913/3430/13 рішення суду першої інстанції скасовано частково та присуджено до стягнення борг в сумі 21603895 грн. 50 коп., 3% річних в сумі 633911 грн. 56 коп., витрати зі сплати судового зборі в сумі 68820 грн. 00 коп.

На виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 16.04.2014 у справі № 913/3430/13 видано наказ від 05.05.2014 № 913/3430/13.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.07.2014 у справі № 913/3430/13 судові рішення судів попередніх інстанції залишено без змін.

Ухвалою суду від 13.05.2015 припинено стягнення за наказом від 07.03.2014 № 913/343013.

Відповідач у справі № 913/3430/13 - ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області, звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області від 18.02.2014 у справі № 913/3430/13.

В зазначеній заяві ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області відповідач у справі № 913/3430/13 просить суд в порядку ст. 121 ГПК України відстрочити виконання рішення господарського суду Луганській області від 18.02.2014 за наказом суду від 05.05.2014 № 913/3430/13 про примусове виконання рішення строком до 31 грудня 2016 року.

В обґрунтування поданої заяви відповідач у справі № 913/3430/13 вказує, що ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області є неприбутковою організацією та є одержувачем бюджетних коштів.

Також, заявник вказує, що постанова Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 805 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 498 тлумачить, що роботи виконані у 2010-2014 роках, та обсяги їх фінансування у 2015-2017 роках за рахунок коштів залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг України, отже, державне фінансування робіт виконаних у 2010-2014 роках, розписано на 2015-2017 роки. На даний момент державне фінансування на оплату заборгованості за договором № 41 від 07.05.2012 з реконструкції автомобільної дороги Знамянка Луганськ - Ізваріне км 523+246 км 526+646 Луганської області в частині оплати за виконані підрядні роботи відсутнє, а тому виконання рішення господарського суду Луганської області від 18.02.2014 у справі № 913/3430/13 не виявляється можливим.

Оцінивши доводи сторін у сукупності та надані ними докази, суд дійшов до висновку про необґрунтованість заяви боржника та відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Так, правове регулювання підстав зміни порядку виконання рішення суду здійснюється ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Відповідно до положень пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, вказана норма не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як встановлено судом при розгляді заяви боржника, наказ господарського суду стягувачем було предявлено до виконання до Управління Державної казначейської служби України у м. Луганську Луганської області, що підтверджено листом останнього від 16.03.2016 № 04-07/166.

Таким чином виконавче провадження за судовим наказом у цій справи відбувається у порядку ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень від 05.06.2012 № 4901-VI, якою передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною Казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

В обґрунтування можливості відстрочки виконання рішення до грудня 2017 року відповідач (боржник) посилається на те, що керуючись п. 28 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджено постановою Кабінету міністрів України від 03.08.2011 № 845, Управлінням спільно зі ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області був визначений код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків і рахунок, з якого необхідно провести безспірне списання коштів, а саме: спеціальний реєстраційний рахунок 7799 за бюджетною програмною 3111020 Розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, за кодом класифікації доходів бюджету 25020200 Надходження, що отримуються бюджетними установами на виконання окремих доручень та інвестиційних проектів.

Як свідчать матеріали справи, за визначеним рахунком з моменту надходження вищезазначеного наказу суду на виконання до Управління і по цей час відсутні асигнування для проведення розрахунків між сторонами.

Втім, суд зазначає, що головною обставиною, з якою суд повязує оцінку можливості та доцільності відстрочки виконання рішення, є саме особливість його виконання, яка полягає в чіткому визначенні відповідного реєстраційного рахунку 7799, з якого будуть списані грошові кошти, у той час, як в рішенні та наказі не зазначається певний рахунок. Таким чином, вочевидь, що арешт коштів на цьому рахунку або його зняття через відстрочку виконання рішення, не впливає на решту рахунків боржника, які також мають своє цільове використання.

У відповідності до обставин, встановлених у рішенні господарського суду Луганської області від 18.02.2014 у справі № 913/3430/13, підставою для проведення розрахунків між сторонами є договір № 41 від 07.05.2012 з реконструкції автомобільної дороги Знамянка Луганськ - Ізваріне км 523+246 км 526+646 Луганської області, укладений між підрядником (стягувачем) та замовником (боржником), у відповідності до умов якого позивач зобов'язався на свій ризик власними і залученими силами і засобами ремонтних робіт з поточного (планово - попереджувального) ремонту автомобільної дороги Знамянка Луганськ - Ізваріне км 523+246 км 526+646 Луганської області, а відповідач - прийняти і оплатити такі послуги.

Таким чином, встановлені по справі обставини свідчать про те, що відносини, які виникли між сторонами у справі на підставі укладеного договору, є господарськими зобов'язаннями. Крім того, укладаючи відповідний господарський правочин в 2012 році, сторони взяли на себе певні зобов'язання по виконанню умов договору, які відповідають їх реальним намірам та економічним інтересам.

У відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Обґрунтовуючи неможливість виконання рішення господарського суду Луганської області від 18.02.2016 у справі № 913/3430/13 з дня набрання ним законної сили, відповідач зауважує на тому, що фінансування виконаних позивачем робіт за укладеним договором № 41 від 07.05.2015, здійснюється за рахунок державного бюджету України, разом з тим, відсутність державного фінансування виконаних стягувачем робіт унеможливлює проведення розрахунків за вказаним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 617 ЦК України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, з урахуванням вказаних норми, саме по собі відсутність бюджетного фінансування замовлених, але несплачених робіт, не звільняє відповідача від обов'язку оплатити виконані роботи, що також кореспондується з положеннями ст. 617 ЦК України.

Судом також враховано, що невиконання боржником своїх зобов'язань за укладеним між сторонами договором негативно відображується і на господарській діяльності стягувача, а відстрочення виконання рішення суду суттєво зачіпає інтереси Товариство з обмеженою відповідальністю Дорбудтехнологія, оскільки здійснення розрахунків з контрагентами, обов'язок по сплаті обов'язкових зборів, а також своєчасної виплати заробітної плати працівникам є однаковим як для боржника, так і для стягувача.

При цьому слід зазначити, що як боржник, так і стягувач несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики. До того ж, ані нормами чинного законодавства, ані умовами укладеного договору не передбачено звільнення від відповідальності у зв'язку з невиконанням державою взятих на себе зобов'язань по оплаті замовлених послуг за бюджетні кошти.

До того ж, суд зазначає, що доказом існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність (баланс, звіт про фінансові результати). Проте, заявником доказів, які б свідчили про наявність виключних об'єктивних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявником не подано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені боржником обставини про відстрочку виконання рішення не носять особливого і надзвичайного характеру, свідчать лише про негативні явища в поточній діяльності відповідача, а відсутність фактичних надходжень до спеціального фонду державного бюджету не може вважатись винятковою обставиною у розумінні суті статті 121 Господарського кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що згідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У зв'язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням вказаних вище обставин суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області про відстрочку виконання рішення господарського суду від 05.05.2014.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 автомобільних доріг у Луганській області від 16.06.2016 про відстрочку виконання рішення суду у справі № 913/3430/13 відмовити.

Суддя С.В.Вінніков

Надр. 4 прим.

1 до справи

2 позивачу рекомендованим листом з повідомленням за адресою: 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 26/405

3 відповідачу рекомендованим листом з повідомленням за адресою: 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гагаріна, 70

4 Ленінському ВДВС рекомендованим листом з повідомленням за адресою: 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. 8го березня, 1