КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа№ 910/15260/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Палькевич Н.С., дов. від 20.01.2016 №10/193,

від відповідача не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 (підписане 11.03.2016)

у справі №910/15260/14 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про внесення змін до договору оренди газопроводів та споруд на них,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» (далі - ПАТ «Рівнегаз», або позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України», або відповідач) про внесення змін до договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2014 №14/1291/04, шляхом викладення його в редакції додаткової угоди від 06.06.2014 № 2 до договору.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.09.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 у справі №910/15260/14 позов задоволено повністю.

Внесено зміни до договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 №14/1291/04, виклавши його в редакції додаткової угоди від 06.06.2014 №2.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 218 грн судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.02.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 у справі № 910/15260/14 скасовано повністю.

Справу № 910/15260/14 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції виходив з того, що суди дійшли помилкового висновку, що зміни у законодавстві є підставою для застосування ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), тому що, по-перше, укладення господарських договорів на основі типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), а невнесенням змін до іншого діючого договору, по-друге, суди не встановили, що відповідачем не виконувалися вимоги щодо забезпечення надійної та безпечної експлуатації Єдиної газотранспортної системи України (належних йому газопроводів та споруд на них).

Вищий господарський суд України вказав на те, що господарськими судами також невірно застосовано при вирішенні спору приписи ч.2 ст. 651 ЦК України разом зі ст. 652 ЦК України, не зазначено наявності одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 ст. 652 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 у справі №910/15260/14, прийнятим за наслідками нового розгляду, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем, усупереч положенням статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не доведено належними та допустимими доказами винятковості випадку для внесення запропонованих ним змін до договору, а також наявності одночасно п'яти умов (чотирьох передбачених частиною 2 статті 652 ЦК України та однієї з двох, передбачених частиною 4 цієї статті) для внесення таких змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно зроблено висновок про те, що укладений договір в повній мірі відповідає нормам чинного законодавства, так як відповідач не має право передавати основні засоби на баланс іншого підприємства.

За твердженнями скаржника, місцевий господарський суд, не з'ясувавши всіх обставин справи, не взявши до уваги докази позивача, не надавши позивачу час надати додаткові пояснення про зміну нормативних документів, які були підставою для пред'явлення позову, та того, що нормативні документи, які набрали чинності та діють на час розгляду позову, прийняв рішення з невірним застосуванням норм матеріального права.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2016 №09-52/2076/16 «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ» відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50, пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/15260/14 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Алданової С.О. на лікарняному.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/15260/14 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Рябуха В.І. (суддя-доповідач), судді Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 вказаною вище колегією суддів прийнято апеляційну скаргу до свого провадження, розгляд скарги призначено на 29.06.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Доказом належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду від 07.06.2016) - 09.06.2016 (відповідачу), - 10.06.2016 (позивачу), які долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 29.06.2016 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» належним чином повідомлене про час та місце проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги, а матеріали справи дозволяють розглянути апеляційну скаргу без його участі, з метою дотримання вимог ст. 102 ГПК України, на думку колегії суддів, відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 01.10.2004 між Відкритим акціонерним товариством, найменування якого відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» (орендар) та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», найменування якої змінено на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (орендодавець) укладено договір оренди газопроводів та споруд на них №14/1291/04 (далі - договір), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведений у додатку, вартість якого визначена згідно з актом про оцінку вартості основних засобів і становить 3 973 122 грн. Майно передано в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Рівненської області та отримання на цій основі прибутку.

Згідно з п.2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Договір укладено строком на 360 днів, що діє з 07.10.2004 до 25.09.2005 включно.

У разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.10.5 договору).

Пунктом 10.3 договору передбачено, що зміни і доповнення вносяться до нього за взаємної письмової згоди сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

01.10.2014 між сторонами підписано акт приймання-передачі майна, яке передається в оренду ПАТ «Рівнегаз» балансовою залишковою вартістю 3 323 538,67 грн (загальна довжина об'єктів - 29 597,2 м).

25.11.2013 позивач надіслав відповідачу додаткову угоду про розірвання договору та проект договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України.

Відповідач листом, який отримано позивачем 17.12.2013 №3779 повідомив, що не підтримує пропозицію позивача щодо припинення дії договору оренди газопроводів та споруд на них, оскільки припинення дії вказаного договору призведе до припинення ліцензійної діяльності ПАТ «Рівнегаз» на означених газопроводах, так як наявність у ліцензіата розподільних мереж на законних підставах (у т.ч. в оренді) є однією з головних умов можливості провадження ліцензіатом господарської діяльності з розподілу газу.

Листом від 06.06.2014 №10/1636 позивач направив відповідачеві додаткову угоду від 06.06.2014 №2 до договору, обґрунтовуючи необхідність її підписання внесенням змін до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та прийняттям постанови НКРЕ від 07.03.2013 №228, якою затверджено типовий договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Відповідач додаткову угоду №2 не підписав, в результаті чого ПАТ «Рівнегаз» передало спір на вирішення господарського суду, в порядку ч.2 ст.652 ЦК України шляхом внесення змін до договору, викладенням його в редакції додаткової угоди від 06.06.2014 №2.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо плати за приєднання до мереж суб'єктів природних монополій» від 22.06.2012 №5021-VІ (який набрав чинності 01.01.2013), зокрема, доповнено Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» статтею 7-1 наступного змісту: власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання зазначених вимог власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи України у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових (п.4). Експлуатація Єдиної газотранспортної системи України здійснюється виключно газотранспортними або газорозподільними підприємствами (п.5).

Частина 1 ст.651 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.ч.1, 2, 4 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Тобто, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч.3 ст.179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч.3 ст.184 ГК України).

Однак, за висновками колегії суддів, істотною зміною обставин не може бути прийнята НКРЕ постанова від 07.03.2013 №228, якою було затверджено типовий договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України та внесення змін до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», оскільки укладення господарських договорів на основі типових договір повинно здійснюватись з додержанням умов, передбачених ст.179 ГК України, а не внесенням змін до діючого договору.

Укладений між ПАТ «Рівнегаз» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договір за своєю правовою природою є договором оренди, який регулюється положеннями ст.ст.759-786 ЦК України.

Умови договору не порушують вимоги ст.7-1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», оскільки складові Єдиної газотранспортної системи України були передані позивачу у користування, а тому доповнення Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» ст.7-1 та прийняття НКРЕ постанови від 07.03.2013 №228 не є істотною зміною обставин, урозумінні ст.652 ЦК України.

Крім того, Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» втратив чинність з 01.10.2015 (згідно із Законом України від 09.04.2015 №329-VIII), а постанова НКРЕ № 228 втратила чинність 27.11.2015 (згідно з постановою від 30.09.2015 № 2494 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

При цьому укладення між власником складових Єдиної газотранспортної системи України (відповідачем) та газотранспортним/газорозподільним підприємством (позивачем) виключно типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України положеннями ст.7-1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» не передбачено.

Відповідно до п.п.5.3, 5.4 договору орендар зобов'язуваний, в тому числі, забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки; забезпечити технічну експлуатацію майна в порядку, передбаченому Правилами безпеки систем газопостачання України та Правилами технічної експлуатації систем газопостачання України; своєчасно та за рахунок власних коштів здійснювати капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна.

Тобто, за умовами договору експлуатація складових Єдиної газотранспортної системи України забезпечується шляхом передачі їх у платне користування позивачу та покладення на нього відповідних договірних обов'язків.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено винятковості випадку для внесення запропонованих ним змін до договору, а також наявності умов, передбачених ст.652 ЦК України для внесення таких змін.

Згідно зі ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 у справі №910/15260/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/15260/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій