ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.06.16р. Справа № 904/2716/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", (м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тондо", (м. Кривий Ріг)

про стягнення 57 769,55 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - провідний юрисконсульт (дов. № 10 від 29.01.2016р.)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (дов. № 09/09/2014 юр від 09.09.14р.)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (далі-позивач) звернулось до господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тондо" (далі-відповідач) про стягнення 57 769,55 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 38 862,40 грн. - основний борг, 17 211,63 грн. - інфляційні втрати, 1 695,52 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг по здійсненню перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму № 13-1690-01 від 30.08.2013р. в частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

Представником позивача в судовому засіданні надано клопотання про продовження строку розгляду спору по справі № 904/2716/16 на 15 днів.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але 04.05.2016р. подав до канцелярії суду клопотання, в якому зазначається, що відсутня можливість направити до участі у справі іншого представника, а також необхідно підготувати відзив на позов, у зв'язку з чим просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою господарського суду від 05.05.16р. розгляд спору по справі № 904/2716/16 продовжено з 14.06.16р. по 28.06.16р. включно.

07 червня 2016 року представником відповідача надано до суду відзив на позов, в якому заявляє про часткове визнання позовних вимог, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги частково.

На виконання вимог ухвали господарського суду, представник позивача 07.06.16р. надав до канцелярії суду клопотання, яким долучає витребувані судом документи до матеріалів справи, а саме: виписку з Держреєстру з Інтернет ресурсу на відповідача, копію акту звірки з доказами його надсилання на адресу ТОВ "Тондо" та докази вручення відповідачу цінного листа.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців юридичне місцезнаходження відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Тондо") - 50007, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Дзержинського, буд. 38, офіс 25 - куди і направлялись ухвали суду.

В судовому засіданні, що відбулось 07.06.16р. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 16.06.16р. о 11:00 год.

13 червня 2016 року відповідачем надано заяву про застосування строку позовної давності № б/н від 10.06.16р., в якій просить суд застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у задоволені частини позову в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 29 905,00 грн.

Представником позивача надано до суду заперечення на відзив від 14.06.16р., в якому вказує на те, що доводи відповідача, виражені у відзиві на позовну заяву, зводяться до того, що позивачем пропущено строк позовної давності стосовно вимог про стягнення штрафних санкцій. Позов по даній справі подано ПАТ "ДМКД" в межах загального строку позовної давності, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

13 червня 2016 року представник відповідача подав до канцелярії суду заяву, в якій просить суд застосувати строк позовної давності, в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 29 905,00 грн.

Суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників позивача та відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тондо", як замовник, та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", як комбінат, було укладено договір про надання послуг по здійсненню перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму № 13-1690-01.

Відповідно до п. 1.1. договору, комбінат бере на себе зобов'язання:

- організувати та здійснювати перепустковий режим для робітників, спеціалістів та службовців замовника, що виконують роботу на комбінаті або за його договорами, у т.ч. контролювати ввезення-вивезення (внесення-винесення) товаро-матеріальних цінностей, що належать «Замовнику», на територію або з території «Комбінату» у відповідності з вимогами чинного «Стандарту» (п. 1.1.1, 2.1.1 договору);

- здійснювати видачу та заміну особистих перепусток відповідно до оформлених «Замовником» дозвільних документів; забезпечувати представників «Замовника» необхідними бланками особистих тимчасових перепусток, додатків до них та іншими документами, необхідними для здійснення перепусткового режиму (пункти 1.1.2, 2.1.2);

- надавати послуги по затриманню й оформленню документів на порушників перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму, у т.ч. затримувати осіб, що порушили перепустковий або внутрішньоб'єктовий режим (перебування в стані алкогольного і наркотичного сп'яніння, запізнення на роботу чи передчасне залишення роботи, порушення правил безпеки при слідуванні через границі території і територією «Комбінату», вчинення крадіжки матеріальних цінностей, незаконний збір промислового металобрухту та таке інше) (п. 1.1.3, 2.1.3 договору);

Згідно п. 1.2. договору, замовник зобов'язується:

- відшкодувати витрати за надані послуги по здійсненню перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму згідно пункту 4.3 договору; здійснювати щомісячну оплату за порушення перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму працівниками «Замовника» (пункти 1.2.3, 4.2 договору).

У відповідності до п. 4.1 договору, за надання послуг по здійсненню перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму «Замовник» здійснює оплату шляхом переказу грошових коштів на рахунок «Комбінату» на підставі виставленої платіжної вимоги (рахунку) відповідно до фактичних витрат за надання послуг по затриманню і оформленню документів на порушників перепусткового режиму, а також заміні і видачі перепусток. Крім того, виставляється на розрахунковий рахунок разова сума за оформлення перепусток, надання медичних послуг.

За порушення перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму «Замовник» здійснює щомісячну оплату шляхом переказу грошових коштів на рахунок «Комбінату» на підставі виставленої платіжної вимоги (рахунку) за актами обліку затриманих працівників «Замовника» (п. 4.2 договору).

За приписами пунктів 4.3.1., 4.3.2., 4.3.4-4.3.7., 4.3.3. договору, вартість послуг та розмір штрафних санкцій за порушення працівниками «Замовника» пропускного та внутрішньооб'єктового режиму Сторони встановили в пункті 4.3 Договору.

У відповідності до п. 4.3.3. договору, штрафні санкції за порушення перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму:

- за вхід на територію «Комбінату», вихід з території «Комбінату», перебування на території «Комбінату» в стані наркотичного, алкогольного сп'яніння, з ознаками алкогольного сп'яніння: за перше порушення - 1 000,00 грн., за кожне наступне порушення - 2 000,00 грн.;

- за вхід на територію «Комбінату», вихід з території «Комбінату», перебування на території «Комбінату» без оформлених перепусток встановленого зразка, пропускних документів; вхід/вихід у невстановленому місці: за перше порушення - 500,00 грн., за кожне наступне порушення - 1 000,00 грн.; ввезення (вивезення), внесення (винесення) матеріальних цінностей без оформлення відповідних документів: за перше порушення - 500,00 грн., за кожне наступне порушення - 1 000,00 грн.;

- за незаконне збирання промислового металобрухту на території «Комбінату»: за перше порушення - 1 000,00 грн., за кожне наступне порушення - 2 000,00 грн.;

Пунктом 4.6. договору встановлено, всі розрахунки за договором здійснюються протягом п'яти днів після пред'явлення комбінатом платіжної вимоги (рахунку).

Даний договір вступає в силу з моменту підписання та діє 31.12.2013 року, однак, сторони прийшли до згоди, що даний договір поширюється на відносини, що виникають з 01.08.2013 року (п. 6.1. договору).

31 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тондо", як замовник, та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", як комбінат, було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання послуг по здійсненню перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму № 13-1690-01.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 1 від 31.12.2013р. до договору про надання послуг по здійсненню перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму № 13-1690-01 від 30.08.2013р., сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору № 13-1690-01 від 30.08.2013р. до 31.12.2014р.

31 грудня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тондо", як замовник, та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", як комбінат, було укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання послуг по здійсненню перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму № 13-1690-01.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 3 від 31.12.2014р., сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору № 13-1690-01 від 30.08.2013р. до 31.12.2015р.

Згідно п. 3 додаткової угоди № 3 від 31.12.14р., сторони погодили та внесли зміни до п. 4.3.3. договору, штрафні санкції за порушення перепусткового та внутрішньооб'єктового режиму:

- за вхід на територію «Комбінату», вихід з території «Комбінату», перебування на території «Комбінату» в стані наркотичного, алкогольного сп'яніння, з ознаками алкогольного сп'яніння: за перше порушення - 2 000,00 грн., за кожне наступне порушення - 10 000,00 грн.;

- за вхід на територію «Комбінату», вихід з території «Комбінату», перебування на території «Комбінату» без оформлених перепусток встановленого зразка, пропускних документів; вхід/вихід у невстановленому місці: за перше порушення - 2 000,00 грн., за кожне наступне порушення - 10 000,00 грн.; ввезення (вивезення), внесення (винесення) матеріальних цінностей без оформлення відповідних документів: за перше порушення - 2 000,00 грн., за кожне наступне порушення - 10 000,00 грн.

З позовної заяви вбачається, що службою безпеки Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" протягом 2014 року здійснювалось затримування працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Тондо" за вчинення ними ряду порушень, які передбачені умовами договору.

В матеріалах справи містяться наступні акти обліку затриманих працівників:

- акт від 30.06.2014 року;

- акт від 31.07.2014 року:

- акт від 31.08.2014 року;

- акт від 30.09.2014 року;

- акт від 31.10.2014 року;

- акт від 30.11.2014 року;

- акт від 31.12.2014 року.

Вищезазначені акти підписані уповноваженими представниками сторін, в яких визначено перелік затриманих працівників відповідача, зазначені дати затримання, вид порушення перепусткового та внутрішньообєктового режиму, а також сума, що підлягає до сплати на користь «Комбінату».

Згідно актів позивач пред'явив відповідачеві до сплати наступні рахунки:

- рахунок № 9184/0 від 30.06.2014р. на суму 19 000,00 грн.;

- рахунок № 9200/0 від 31.07.2014р. на суму 5 000,00 грн.;

- рахунок № 9239/0 від 23.09.2014р. на суму 4 500,00 грн.;

- рахунок № 9254/0 від 30.09.2014р. на суму 2 500,00 грн.;

- рахунок № 9432/0 від 31.10.2014р. на суму 1 000,00 грн.;

- рахунок № 9466/0 від 18.12.2014р. на суму 1 000,00 грн.;

- рахунок № 9482/0 від 31.12.2014р. на суму 1 000,00 грн.

Так, рахунки на оплату були отримані та підписані уповноваженими представниками відповідача, що підтверджується відповідними записами та підписами останніх в Книзі обліку видачі рахунків, податкових накладних, актів звірки та інших документів, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 46-52) та ведеться фінансовою службою позивача з 09.07.2013 року.

Як вбачається з позовної заяви, позивач протягом 2014 року надав відповідачеві послуги по здійсненню контролю за перепустковим та внутрішньооб'єктовим режимом на суму 8 957,40 грн., що підтверджується актом прийому-здачі виконаних робіт від 28.02.2015 року (а.с. 45).

За надані послуги позивач пред'явив до сплати рахунок № 7846/0 від 28.02.2015 року на суму 8 957,40 грн. (а.с. 44), який відповідач отримав 25.03.15р. та повинен був сплатити протягом п'яти днів після пред'явлення.

Розмір заборгованості відповідача перед позивачем відповідно до вищезазначених рахунків складає у сумі 42 957,40 грн., однак відповідач не виконав належним чином своє зобов'язання перед позивачем, здійснив часткову оплату у розмірі 4 095,00 грн., за рахунком № 9184/0 від 30.06.14р.

Таким чином, станом на 04.04.2016 року заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Тондо" перед Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" складає у загальному розмірі 38 862,40 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у розмірі 38 862,40 грн.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З приводу заперечень відповідача господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідач погоджується, що 30.08.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тондо» («Замовник»), далі - відповідач, та Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» («Комбінат»), далі - позивач, було укладено договір № 13-1690-01 про надання послуг по здійсненню перепусткового та внутрішньо об'єктового режиму (далі - Договір), зі строком його дії до 31.12.2013 р.

Додатковими угодами №1, № 3 до Договору строк дії Договору продовжувався відповідно до 31.12.2014 р. та до 31.12.2015 р.

Умовами договору було погоджено вартість послуг та розмір штрафних санкцій за порушення працівниками «Замовника» пропускного та внутрішньо об'єктового режиму (відповідно підпункти 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3, 4.3.4-4.3.7).

Протягом 2014 року дійсно мали місце певні порушення працівниками «Замовника» перепусткового та внутрішньо об'єктового режиму.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином оскільки порушення за які договором передбачені штрафні санкції мали місце протягом 2014 року то для захисту свого порушеного права позивач повинен був звернутись не пізніше кінця 2015 року. Проте оскільки позивач цього не зробив, ним були пропущені строки позовної давності, а отже заявлені позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Не підлягають стягненню і вимоги в частині нарахування позивачем інфляційних нарахувань на суму боргу, та 3% річних, оскільки відповідно до правової позиції висловленої у Постанові Пленуму Вищого господарського суду від 17 грудня 2013 року N14 на яку доречні посилається сам позивач зазначається «Однак водночас слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються. При цьому обов'язок сплатити суму неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов'язання не є зобов'язанням в розумінні положень частини першої статті 509 ЦК, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 ЦК України.

У зв'язку з чим просить частково задовольнити позовні вимоги у розмірі 8 957,40 грн. суми основного боргу, 447,87 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу, та 271,67 грн. - 3% річних.

Позивач заперечує щодо відзиву відповідача з огляду на наступне.

Щомісячна сплата «Замовником», на підставі виставлених «Комбінатом» рахунків, платежів а саме: витрат за надані послуги по здійсненню перепусткового та внутрішньооблєктового режиму; штрафу за порушення працівниками «Замовника» пропускного та внутрішньооб актового режиму входило до кола обов'язків «Замовника» (відповідача по справі) у зобов'язанні, яке виникло з Договору. Правова природа штрафу, передбаченого пунктом 4.2 Договору, - періодичний (щомісячний) платіж, який зобов'язаний сплачувати «Замовник» при настанні певної події, на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до змісту позовної заяви ПАТ «ДМКД», предметом позову по справі № 904/2716/16 є стягнення заборгованості (з урахуванням інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% річних), яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем його обов'язку щодо сплати у визначений Договором строк періодичних платежів на підставі виставлених рахунків: витрат за надані послуги по здійсненню перепусткового та внутрішньообєктного режиму; штрафу, передбаченому п. 4.2. договору.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, доводи відповідача зводяться до того, що позивачем пропущено строк позовної давності стосовно вимог про стягнення штрафних санкцій.

У зв'язку з чим, позивач наголошує, що за даним позовом ним не заявлялись вимоги до відповідача про стягнення штрафних санкцій у розумінні частини 1 статті 230 Господарського кодексу України.

Та зазначає, що позов подано в межах загального строку позовної давності.

Викладене є підставою часткового задоволення позову в частині стягнення основного боргу у сумі 8 957,40 грн.

З урахуванням викладеного, вимога позивача щодо стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню частково в сумі 447,87 грн. та 3% річних підлягає задоволенню частково в сумі 271,47 грн. в решті позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних позов задоволенню не підлягає.

Викладене є підставою для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 551, 599, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тондо" (50007, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, проспект Дзержинського, 38, офіс 25; ідентифікаційний код 31736464) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (51925, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 18-б; ідентифікаційний код 05393043) - 8 957 (вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім) грн. 40 коп. основного боргу, 447 (чотириста сорок сім) грн. 87 коп. інфляційних втрат, 271 (двісті сімдесят одна) грн. 47 коп. 3% річних, 230 (двісті тридцять) грн. 82 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.06.16р.

Суддя ОСОБА_3