КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Справа№ 910/10187/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Власова Ю.Л.

при секретарі судового засідання - Ляховенко М.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Вєдєрнікова О.С. - за довіреністю;

від відповідача: Галкін В.Ю.- за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2015

у справі № 910/10187/15 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Азот"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про визнання недійсним правочину та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.11.2015 позовні вимоги задоволено повністю, визнано правочин про відбір в односторонньому порядку Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" природного газу Публічного акціонерного товариства "Азот" в обсязі 87 714,890 тис. куб. м., оформлений актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014, - недійсним, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" поновити в обліку в підземному сховищі газу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" природній газ Публічного акціонерного товариства "Азот" в об'ємі 87 714,890 тис. куб. м., про відбір якого було складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Азот" судовий збір у розмірі 2 436 грн. 00 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте судом першої інстанції при неповному з'ясуванні всіх обставин у цій справі, при невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує на те, що зазначення в умовах договору на зберігання природного газу № від 15.04.2013 обсягу природного газу, що залишився на зберіганні з минулого сезону зберігання і який становив 297796,762 тис. куб м., а також оформлення в односторонньому порядку відбору з ПСГ відповідача в грудні 2014 року 87714,890 тис. куб.м. природного газу, не є свідченням того, що у позивача в січні 2013 року не виник дефіцит природного газу на вказаний обсяг. Скаржник зазначає, що із спожитих позивачем в січні 2013 року 110 332,261 тис. куб. м природного газу 22 617,371 тис. куб. м. природного газу були відібрані з підземних сховищ відповідно до умов договору на зберігання природного газу від 24.04.2012 № , щодо решти 87714,890 тис. куб. м. природного газу, ПАТ «Азот» відомості щодо власника таких ресурсів природного газу надано не було, в скоригованому розрахунковому балансі надходження та розподілу природного газу по Україні на січень 2013 року, сформованого та затвердженого Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», не передбачено жодного постачальника природного газу, з ресурсів якого б були виділені ліміти природного газу для позивача в обсязі 87714,890 тис. куб. Натомість позивач при розгляді справи № 925/1331/13 стверджував про те, що спожиті ним в січні 2013 року 87714,890 тис. куб. м. природного газу були отримані ним від ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» на підставі відповідного договору. При розгляді справи № 925/1331/13 наявність у ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» ресурсів природного газу, необхідних для передачі ПАТ «Азот» у січні 2013 року в обсязі 87714,890 тис. куб. м. суди обґрунтували з посиланням на рішення господарського суду міста Києва від 27.09.2012 у справі № 5011-74/9393-2012, яке на момент прийняття оскаржуваного рішення було скасовано, а рішенням господарського суду міста Києва від 07.07.2015 в задоволенні позову ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» відмовлено. Як зазначає скаржник, для того, щоб вказувати про те, що в січні 2013 року позивач отримав від ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» саме 87714,890 тис. куб. м., у вказаного постачальника мали б бути необхідні ресурси природного газу для такої передачі, оскільки тоді, акти приймання-передачі природного газу між позивачем та ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» не мають ніякого правового значення, оскільки відображають господарську операцію, яка не могла відбутись в січні 2013 року. З урахуванням викладеного, як стверджує скаржник, оскільки у ПАТ «Азот» не було жодних правових підстав для споживання у вказаний період 87714,890 тис. куб. м. природного газу, на які жодним із постачальників природного газу в січні 2013 року не були заведені відповідні ліміти, господарський суд міста Києва повинен був задовольнити клопотання відповідача та зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі № 5011-74/9393-2012. За доводами скаржника, ПАТ «Азот» при використанні в січні 2013 року 87714,890 тис. куб. м. природного газу є і постачальником природного газу, і споживачем одночасно, враховуючи, що вказані обсяги природного газу були використані позивачем на власні потреби. Оскільки, як вказує скаржник, інших ресурсів, окрім тих, що знаходились в ПСГ відповідача, у позивача не було, відповідачем правомірно відповідно до положень п.п. 2.9.2.3. п.2.9. Порядку та п.2.4. Договору, було оформлено односторонній акт відбору природного газу позивача на обсяг, що складає 87714,890 тис. куб. м. природного газу для покриття дефіциту природного газу, що виник у позивача в січні 2013 року та з метою ліквідації негативного дисбалансу, що виник у позивача у вказаному місяці.

Крім того, як вказує скаржник, відмовивши у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції тим самим порушив положення ст. 79 ГПК України, оскільки набрання рішенням господарського суду міста Києва у справі № 5011-74/9393-2012 законної сили безпосередньо впливає на розгляд цієї справи, оскільки у справі № 5011-74/9393-2012 з'ясовується питання щодо наявності обсягів газу ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» в ПСГ відповідача, в тому числі, в січні 2013 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 колегією суддів у складі: головуючого судді Коротун О.М. суддів: Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/10187/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.01.2016.

22.01.2016 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить суд залишити без змін рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015, а апеляційну скаргу ПАТ «Уктрансгаз» - без задоволення.

Розпорядженням Секретаря судової палати від 26.01.2016 у зв'язку з виходом судді Суліма В.В. з відпустки, якого було визначено для розгляду даної справи, відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями, змінено склад колегії суддів: головуючий суддя: Коротун О.М., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/10187/15 до свого провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя: Коротун О.М., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

В судовому засіданні 26.01.2016 оголошено перерву до 09.02.2016.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.02.2016 у зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/10187/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Гаврилюк О.М., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 у складі колегії судді: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Гаврилюк О.М., Михальська Ю.Б. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі №910/10187/15 до провадження.

В судовому засіданні 09.02.2016 представником відповідача надано суду клопотання про зупинення провадження у справі № 910/10187/15 до набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва від 07.07.2015 у справі № 5011-74/9393-2012, що знаходиться в провадженні Київського апеляційного господарського суду .

В судовому засіданні 09.02.2016 оголошено перерву до 01.03.2016.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09-52/224/16 від 01.03.2016, у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Коротун О.М. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/10187/15.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2016 для розгляду справи №910/10187/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В. судді: Станік С.Р., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Станіка С.Р., Власова Ю.Л. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі №910/10187/15 до провадження та призначено розгляд справи на 05.04.2016.

Відповідно до розпорядження головного спеціаліста Київського апеляційного господарського суду № 09-52/704/16 від 05.04.2016 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/10187/15.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.04.2016 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В. суддів: Хрипуна О.О., Власова Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 прийнято справу №910/10187/15 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2015 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Хрипун О.О., Власов Ю.Л.

05.04.2016 до відділу документального забезпечення суду від відповідача надійшли пояснення по справі.

В судовому засіданні 05.04.2016 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.05.2016.

В судовому засіданні 17.05.2016 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 31.05.2016.

В судовому засіданні 31.05.2016 представники сторін надали суду клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 продовжено строк розгляду спору у справі 910/10187/15 на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 31.05.2016 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.06.2016.

14.06.2016 до відділу документального забезпечення суду від відповідача надійшли пояснення по справі з додатками.

14.06.2016 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшли пояснення по справі з додатками.

В судовому засіданні 14.06.2016 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 21.06.2016.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 910/10187/15 до набрання законної сили рішенням у справі № 5011-74/9393-2012 , колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з ухвали Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 у справі № 5011-74/9393/2012, цією ухвалою призначено по справі судову експертизу у процесі перегляду рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2015 у справі № 5011-74/9393-2012 за позовом Приватного акціонерного товариства "Укргаз-Енерго" до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", про визнання права власності та зобов'язання не чинити перешкоди.

Отже, предмет та підстави позову у справах № 910/10187/15 та № 5011-74/9393-2012 є різними.

Статтею 79 ГПК України встановлено перелік випадків, коли господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема, в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Із матеріалів справи № 910/10187/15 не вбачається неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 5011-74/9393-2012 та відсутні підстави для висновку про те, що ці справи є пов'язаними.

З огляду на зазначене, колегія суддів залишила без задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі. про зупинення провадження у даній справі.

В судовому засіданні 21.06.2016 представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.04.2013 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Азот" (замовник) укладено Договір на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу № від 15.04.2013 (надалі - Договір від 15.04.2013), відповідно до п.п. 1, 2.1 якого виконавець зобов'язується протягом строку, визначеного Договором, зберігати в підземному сховищі газу (ПСГ) природний газ в обсязі 500 000,0 тис. куб. м. (з яких 297 796,762 тис. куб. м. газу замовника, який залишився в ПСГ з минулого сезону зберігання - період з 16 квітня 2012 року по 15 квітня 2013 року), у тому числі страховий запас газу, переданий йому замовником, та повернути замовнику газ у кількості, визначеній у Договорі, а замовник зобов'язується внести плату за послуги із зберігання (закачування, зберігання, відбору) у встановлені Договором строки.

Згідно п.2.2. Договору від 15.04.2013 із зазначених у п.2.1. договору обсягів газу страховий запас відсутній.

Відповідно до п. 2.3 Договору від 15.04.2013 при прийнятті газу замовника відповідно до Договору на зберігання та/або створення страхового запасу газу виконавець не набуває право власності на прийнятий газ замовника. Виконавець не має права здійснювати відбір газу, переданого замовником на зберігання та/або створення страхового запасу газу відповідно до Договору, без письмової згоди замовника, крім випадків, передбачених у пункті 2.4 Договору.

Пунктом 2.4 Договору від 15.04.2013 передбачено, що виконавець має право відбирати страховий запас газу із ПСГ та передавати його замовнику без письмового погодження замовника у разі використання споживачами замовника газу в обсягах, які перевищують установлені договорами на постачання газу із замовником, та/або виникнення дефіциту природного газу в замовника при здійсненні постачання природного газу.

У пункті 2.9 Договору від 15.04.2013 сторони погодили, що для здійснення закачування або відбору газу в/із ПСГ замовник за п'ять робочих днів до початку місяця закачування або відбору газу в/із ПСГ надає виконавцю заявку в письмовій формі щодо здійснення закачування або відбору місячних обсягів газу в/із ПСГ, у тому числі страхового запасу газу, та додає до неї три примірники акта приймання-передачі газу, підписані уповноваженим представником замовника та скріплені печаткою (за наявності) замовника, у яких замовник зазначає місячний обсяг газу, що планується закачати або відібрати в/із ПСГ, у тому числі страхового запасу газу.

Пунктом 2.15 Договору від 15.04.2013 встановлено, що у випадку, якщо на кінець минулого сезону зберігання (15.04.2013) в ПСГ залишилась не використана частина (залишок) обсягу газу замовника, останній залишає його в ПСГ виконавця на зберігання в поточному сезоні.

Відповідно до п. 9 Договору від 15.04.2013 договір набирає чинності з дати підписання і діє в частині зберігання газу до 15.04.2014.

16.04.2014 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Азот" (замовник) укладено Договір на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу № від 16.04.2014 (надалі - Договір від 16.04.2014), відповідно до п.п. 1, 2.1 якого виконавець зобов'язується протягом строку, визначеного Договором, зберігати в підземному сховищі газу (ПСГ) природний газ у обсязі 500 000,0 тис. куб. м. в тому числі 300 000,0 тис. куб. м. газу в ПСГ, на який замовник планує набути право власності в ПСГ, а також обсяг газу замовника, який залишається в ПСГ з минулого сезону зберігання ( період з 16 квітня 2013 року по 15 квітня 2014 року), у тому числі страховий запас газу, переданий йому замовником, та повернути замовнику газ у кількості, визначеній у Договорі, а замовник зобов'язується внести плату за послуги із зберігання (закачування, зберігання, відбору) у встановлені Договором строки.

Відповідно до п.2.2. Договору від 16.04.2014 із зазначених у п.2.1. Договору обсягів газу страховий запас складає 0,0 (нуль) тис. куб.м.

Згідно пункту 2.3 Договору від 16.04.2014 при прийнятті газу замовника відповідно до Договору на зберігання та/або створення страхового запасу газу виконавець не набуває право власності на прийнятий газ замовника. Виконавець не має права здійснювати відбір газу, переданого замовником на зберігання та/або створення страхового запасу газу відповідно до Договору, без письмової згоди замовника, крім випадків, передбачених у пункті 2.4 Договору.

Пунктом 2.4 Договору від 16.04.2014 передбачено, що виконавець має право відбирати страховий запас газу із ПСГ та передавати його замовнику без письмового погодження замовника у разі використання споживачами замовника газу в обсягах, які перевищують установлені договорами на постачання газу із замовником, та/або виникнення дефіциту природного газу в замовника при здійсненні постачання природного газу.

У пункті 2.9 Договору від 16.04.2014 сторони погодили, що для здійснення закачування або відбору газу в/із ПСГ замовник за п'ять робочих днів до початку місяця закачування або відбору газу в/із ПСГ надає виконавцю заявку в письмовій формі щодо здійснення закачування або відбору місячних обсягів газу в/із ПСГ, у тому числі страхового запасу газу, та додає до неї три примірники акта приймання-передачі газу, підписані уповноваженим представником замовника та скріплені печаткою (за наявності) замовника, у яких замовник зазначає місячний обсяг газу, що планується закачати або відібрати в/із ПСГ, у тому числі страхового запасу газу.

Пунктом 2.15 Договору від 16.04.2014 встановлено, що у випадку, якщо на кінець минулого сезону зберігання (15.04.2014) в ПСГ залишилась не використана частина (залишок) обсягу газу замовника, останній залишає його в ПСГ виконавця на зберігання в поточному сезоні.

Відповідно до п. 9 Договору від 16.04.2014 договір набирає чинності з дати підписання і діє в частині зберігання газу до 15.04.2015.

25.12.2014 відповідачем було складено акт №161/02-14 приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ, згідно з яким ПАТ «Укртрансгаз» у відповідності до п. 2.9.2.3. затвердженого Постановою НКРЕ від 19.04.2012 № 420 Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України" та п. 2.4 Договору на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу від 16.04.2014 № в односторонньому порядку ( без письмового погодження) здійснило відбір природного газу Публічного акціонерного товариства "Азот" із ПСГ та передало його Публічному акціонерному товариству "Азот" для покриття негативного дисбалансу (дефіциту) природного газу у Публічного акціонерного товариства "Азот" за січень 2013 року в обсязі 87 714,890 тис. куб. м. на суму 5 894 440,61 грн. з ПДВ.

Позивач вказує, що відповідачем складено цей акт в порушення умов Договору від 16.04.2014, норм чинного законодавства та правил ділового обороту, у зв'язку з чим його неправомірно позбавили права розпоряджатись власним природним газом, а тому просить визнати недійсним правочин про відбір в односторонньому порядку (без письмового погодження) відповідачем природного газу позивача в обсязі 87 714,890 тис. куб. м., із ПСГ та передачі його позивачу для покриття негативного дисбалансу (дефіциту) природного газу за січень 2013 року, оформлений актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014 та зобов'язати відповідача поновити в обліку в підземному сховищі газу відповідача природний газ позивача в об'ємі 87 714,890 тис. куб. м., про відбір якого було складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014.

Відповідно до п. 2.9.2 Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України", затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 19.04.2012 № 420, із змінами і доповненнями, (далі - Порядок № 420) головною метою комерційного балансування є встановлення на підставі документально оформлених даних відповідності між фактичним надходженням і фактичним розподіленням газу за звітний місяць по кожному постачальнику газу; перевищення розподілення газу над його надходженням є негативним дисбалансом, а перевищення надходження газу над його розподіленням - позитивним дисбалансом; загальний облік дисбалансів проводить Оператор, який інформує постачальників та ГП про наявність дисбалансу за звітний місяць.

Пунктами 2.9.2.1. та 2.9.2.2 Порядку № 420 встановлено, що при позитивному дисбалансі постачальник (за винятком гарантованого постачальника), який не зберігає газ у ПСГ, зобов'язаний до 7 числа місяця, наступного за звітним, закачати газ до ПСГ в обсязі позитивного дисбалансу та документально оформити ці заходи з ГЗП або документально оформити заміщення газу з іншим постачальником та/або ВГ; при негативному дисбалансі постачальник (за винятком гарантованого постачальника) зобов'язаний до 7 числа місяця, наступного за звітним, відібрати з ПСГ газ, який належить йому, у тому числі страховий запас, в обсязі, достатньому для покриття негативного дисбалансу, та документально оформити в ГЗП такий відбір або провести закупівлю газу в обсязі дисбалансу у ВГ та/або у постачальника, що має позитивний дисбаланс, і документально оформити таку закупівлю.

Відповідно до п.2.9.2.3 Порядку № 420 у разі невиконання постачальником, що має позитивний або негативний дисбаланс, вимог підпунктів 2.9.2.1 і 2.9.2.2 підпункту 2.9.2 пункту 2.9 цього розділу Оператор здійснює такі заходи: при позитивному дисбалансі - проводить у звітному місяці закачування газу в обсязі дисбалансу та оформляє в односторонньому порядку закачування газу до ПСГ для постачальника, що має позитивний дисбаланс, в обсязі дисбалансу, у тому числі шляхом заміщення; при цьому постачальник здійснює розрахунки з ГЗП за закачування, зберігання та відбір газу з ПСГ на загальних умовах; при негативному дисбалансі - здійснює відбір з ПСГ газу постачальника в обсязі дисбалансу та оформляє в односторонньому порядку передачу газу постачальнику в обсязі дисбалансу, у тому числі шляхом заміщення; при цьому постачальник має здійснити розрахунок з ГЗП за відбір газу з ПСГ на загальних умовах; якщо при негативному дисбалансі у постачальника відсутній газ у ПСГ або його ресурсу недостатньо для покриття негативного дисбалансу, частка обсягу газу, що перевищує плановий обсяг газу, є обсягом постачання газу гарантованим постачальником, на території здійснення ліцензованої діяльності якого знаходиться споживач постачальника; при цьому споживач зобов'язаний до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, оформити з гарантованим постачальником усі необхідні документи, передбачені договором про постачання природного газу, та розрахуватися з ним за вищезазначені обсяги газу.

Згідно із наданою позивачем зведеною інформацією щодо руху природного газу позивача в ПСГ відповідача з квітня 2013 року по лютий 2015 року, станом на 01.03.2015 у власності позивача знаходиться 87 715,000 тис. куб м. природного газу, що знаходиться на зберіганні в ПСГ.

На підтвердження зазначеної обставини позивачем надані до матеріалів справи копії актів приймання-передачі природного газу при закачуванні в ПСГ та копії актів приймання-передачі природного газу при відборі шляхом заміщення з ПСГ, складені позивачем та відповідачем згідно із договорами від 15.03.2013 та від 16.04.2014, підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Разом з тим, у листі відповідача від 14.04.2015 № 4739/64 повідомлено позивача на запит останнього, про те, що станом на 01.03.2015 в ПСГ відповідача знаходиться на зберіганні 0,110 тис.куб.м. природного газу позивача.

Відповідач стверджує, що негативний дисбаланс (дефіцит) природного газу виник у замовника у зв'язку із здійсненням ним відбору природного газу у січні 2013 року у загальному обсязі 110 332,261 тис. куб. м., що підтверджується реєстром реалізації природного газу промисловим споживачам Черкаської області в зоні газопостачання ВАТ «Черкасигаз» за січень 2013 року та актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №4/02-13 від 31.01.2013, оформленим між позивачем та відповідачем. При цьому, 22 617,371 тис. куб м. природного газу було відібрано відповідно до договору на зберігання природного газу від 27.04.2012 № ; що ж до споживання позивачем решти 87 714,890 тис. куб м. природного газу, то відомості щодо власника таких ресурсів природного газу у відповідача відсутні.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до п. 2.1 Договору від 15.04.2013, сторони визначили обсяг газу Публічного акціонерного товариства "Азот", який залишився в ПСГ з минулого сезону зберігання (період з 16.04.2012 по 15.04.2013) - 297 796,762 тис. куб. м.

Тобто, відповідач станом на дату підписання договору № - 15.04.2013 визнав, що у позивача наявний залишок природного газу за попередній період (в тому числі, з урахуванням відбору природного газу у січні 2013 року у загальному обсязі 110 332,261 тис. куб. м.) в обсязі 297 796,762 тис. куб. м.

Вказаний обсяг залишку природного газу з минулого сезону зберігання (період з 16.04.2012 по 15.04.2013) підтверджується наданими позивачем суду апеляційної інстанції копіями актів приймання -передачі природного газу при закачуванні в ПСГ та при відборі з ПСГ за період з лютого 2012 року по квітень 2013 року, які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Крім того, відповідно до листа відповідача від 22.11.2013 № 10566/64-064, станом на 01.11.2013р. в ПСГ відповідача знаходилось на зберіганні 339 251,183 тис.куб. м. природного газу ПАТ «Азот».

Таким чином, відповідачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що за січень 2013 року у позивача мав місце негативний дисбаланс (дефіцит) природного газу, внаслідок чого у відповідача були підстави, передбачені п.2.9.2.3 Правил № 420 та п.2.4 договору від 16.04.2014, для складання акту № 161/02-14 приймання-передачі газу при відборі з ПСГ від 25.12.2014.

Посилання відповідача на відсутність у контрагента позивача - ПАТ «Укргаз-Енерго» ресурсів природного газу в обсязі - 87 714,890 тис. куб м. для здійснення його поставки позивачу та на ту обставину, що рішення у справі № 5011-74/9393-2012 безпосередньо впливає на розгляд даної справи, оскільки у згаданій справі з'ясовується питання щодо наявності обсягів газу у ЗАТ "Укргаз-Енерго" в ПСГ відповідача, в тому числі, в січні 2013р., колегія суддів до уваги не приймає, оскільки правомірність отримання позивачем природного газу від ЗАТ "Укргаз-Енерго" не входить до предмету доказування у справі № 910/10187/15.

Оскільки саме відповідач ініціював складення одностороннього правочину - акту № 161/02-14, то саме на останнього і покладається тягар доказування законності такої дії.

Відповідно до частини 1, 2, 3, 5 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" вчинено односторонній правочин - відбір природного газу Публічного акціонерного товариства "Азот", який оформлений актом приймання-перердачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, Публічним акціонерним товариством "Укратрансгаз" в супереч п. 2.4 Договору від 16.04.2014 та п. 2.9.2.3 Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України, затвердженого постановою Національної комісій, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №420 від 19.04.2012, безпідставно вчинено правочин - відбір природного газу позивача, про що складено в односторонньому порядку акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014, оскільки як Договором від 16.04.2014, так і наведеним Порядком передбачено таке право відповідача лише за наявності негативного дисбалансу у замовника.

Відповідач, вчинивши спірний односторонній правочин шляхом складення акту приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014, фактично позбавив позивача можливості розпоряджатись належним йому природним газом.

Приймаючи до уваги, що даний односторонній правочин вчинений всупереч положенням Договору від 16.04.2014 та Порядку №420, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовної вимоги позивача щодо визнання його недійсним .

Згідно з ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів; кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів; права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання.

Оскільки, встановлено недійсність спірного правочину, оформленого актом №161/02-14 від 25.12.2014, та приймаючи до уваги правові наслідки визнання недійсним правочину, передбачені ст. 216 Цивільного кодексу України, то вимога Публічного акціонерного товариства "Азот" щодо поновлення в обліку природного газу в обсязі 87 714,890 тис. куб. м., про відбір якого було складено акт №161/02-14 від 25.12.2014 є правомірною та підставно задоволена судом першої інстанції.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/10187/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/10187/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10187/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді О.О. Хрипун

Ю.Л. Власов