ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 року Справа № 912/20/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Кощеєва І.М., Кузнецова В.О.

при секретарі: Ковзикові В.Ю.

за участю представників:

позивача за первісним позовом: ОСОБА_1- пред., дов. №010-01/5434 від 10.08.2015р.;

відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2- пред., дов.№б/н від 05.01.2015р.;

третьої особи на стороні позивача: не явився

третіх осіб 1,2,3,4,5,6,7,8 на стороні відповідача: не явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (м. Київ) на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 28.04.2016р. у справі № 912/20/16

за позовом: публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (м. Київ)

до: товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Протеїн-Продакшн» (смт. Нове, м. Кіровоград)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

на стороні позивача - Кабінету Міністрів України (м. Київ)

на стороні відповідача -

1-приватного акціонерного товариства «Креатив» (м. Київ)

2-товариства з обмеженою відповідальністю «Завод модифікованих жирів» (м. Кіровоград)

3-приватного підприємства «Еллада» (м. Кіровоград)

4-публічного акціонерного товариства «Яготинське хлібоприймальне підприємство» (м. Яготин Київської області)

5-товариства з обмеженою відповідальністю «Протеїн-Продакшн» (смт. Нове, м. Кіровоград)

6-товариства з обмеженою відповідальністю «Креатив Постач» (м. Кіровоград)

7-товариства з обмеженою відповідальністю «Креатив Трейд» (м. Кіровоград)

8-товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт-Україна» (с. Соколівське Кіровоградської області)

про:стягнення 27 400 816,18 дол. США та 255 421 214 грн.95 коп.

та за зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Протеїн-Продакшн» (

до: публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (м. Київ)

про: визнання договорів поруки припиненими (ухвала про призначення судової економічної експертизи та зупинення провадження у справі)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 28 квітня 2016 року у справі №912/20/16 (головуючий суддя Болгар Н.В., судді: Макаренко Т.В., Наливайко Є.М.) за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (м. Київ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Протеїн-Продакшн» (смт. Нове, м. Кіровоград) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінету Міністрів України (м. Київ) та на стороні відповідача: 1-приватного акціонерного товариства «Креатив» (м. Київ), 2-товариства з обмеженою відповідальністю «Завод модифікованих жирів» (м. Кіровоград), 3-приватного підприємства «Еллада» (м. Кіровоград), 4-публічного акціонерного товариства «Яготинське хлібоприймальне підприємство» (м. Яготин Київської області), 5-товариства з обмеженою відповідальністю «Протеїн-Продакшн» (смт. Нове, м. Кіровоград), 6-товариства з обмеженою відповідальністю «Креатив Постач» (м. Кіровоград), 7-товариства з обмеженою відповідальністю «Креатив Трейд» (м. Кіровоград), 8-товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт-Україна» (с. Соколівське Кіровоградської області) про стягнення 27 400 816,18 дол. США та 255 421 214 грн.95 коп. та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Протеїн-Продакшн» до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання договорів поруки припиненими за клопотанням ТОВ «Торговий дім «Протеїн-Продакшн» призначено судову економічну експертизу. Провадження у справі № 912/20/16 зупинено на час проведення судової економічної експертизи та надходження її висновку до господарського суду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, позивач - публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу. Скаржник вважає, що під час винесення ухвали судом були порушені норми процесуального права ст.ст. 41, 79, 86 ГПК України. Банком було виконано всі вимоги суду щодо надання пояснень та доказів на підтвердження розміру та складу позовних вимог. Зупинення провадження згідно ч. 2 ст. 79 ГПК України, у звязку з призначенням господарським судом судової експертизи не є обовязковим для суду. Посилаючись на п. 1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.11.2006р. №01-8/2651 «Про деякі питання призначення судових експертиз» та п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» позивач наполягає на тому, що у даному випадку необхідність призначення судової експертизи у справі відсутня, оскільки зясування обставин справи не потребує спеціальних знань і цілком може бути здійснено судом в межах його компетенції. В порушення ст. 86 ГПК України ухвала не містить мотивів призначення судової експертизи. Наявність різних розрахунків заборгованості не може бути підставою для призначення експертизи, оскільки перевірка правильності поданого розрахунку заборгованості у справі належить до компетенції суду.

Відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Протеїн-Продакшн» у відзиві на апеляційну скаргу і представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що ухвала суду прийнята без порушень норм процесуального права і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відсутність висновків судової експертизи унеможливлює встановленню обєктивної істини по справі. Крім того, для проведення перевірки обґрунтованості виконаних розрахунків необхідні спеціальні знання, оскільки для здійснення розрахунків використовувалися дані, які не є загальновідомими.

Третя особа на стороні позивача - Кабінет Міністрів України та треті особи на стороні відповідача: приватне акціонерне товариство «Креатив», товариство з обмеженою відповідальністю «Завод модифікованих жирів», приватне підприємство «Еллада», публічне акціонерне товариство «Яготинське хлібоприймальне підприємство», товариство з обмеженою відповідальністю «Протеїн-Продакшн», товариство з обмеженою відповідальністю «Креатив Постач», товариство з обмеженою відповідальністю «Креатив Трейд», товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт-Україна» відзиви на апеляційну скаргу не надали, представники третіх осіб у судове засідання не явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №№43650357, 43650365 та ін.). Беручи до уваги, що явка третіх осіб у судове засідання обовязковою не визнавалася, неявка представників не перешкоджає прийняття постанови по суті, справа переглядалася без участі представників третіх осіб за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.06.2016 року за клопотанням позивача строк розгляду справи був продовжений на 15 днів по 01.07.2016 року і розгляд справи був відкладений на 30.06.2016 року.

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухавши представників позивача і відповідача, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що предметом позовних вимог є стягнення з ТОВ «Торговий дім «Протеїн-Продакшн», як з поручителя, заборгованості в сумі 7839205,56 доларів США та 57705458,87 грн. за кредитними договорами: №151213К17 від 21.08.2013р., №151214К12 від 10.06.2014р. та №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014р., укладеними в рамках генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008р. між позивачем та третіми особами. В подальшому заявою від 02.03.2016р. банком збільшено розмір позовних вимог і було заявлено до стягнення 10382823,57 дол. США та 142408432 грн. 60 коп.

В свою чергу відповідач подав до позивача зустрічний позов про визнання припиненою поруки за договорами поруки №№ 151213Р26 від 21.08.2013р. № 151214Р23 від 30.07.2014р. в силу ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, оскільки поручитель не був ознайомлений з усіма змінами, які вносились до генеральної угоди № 151308N2 від 17.11.2008р. та кредитного договору № 151213К17 від 21.08.2013р.

15.02.2016р. відповідач подав до господарського суду Кіровоградської області клопотання про призначення у справі судової фінансово-кредитної (економічної) експертизи. Клопотання сторони обґрунтовано тими обставинами, що банком не підтверджено значення базової ставки LIBOR для доларів США (6м) для здійснення розрахунків. Так, в кредитному договорі №151214К12 від 10.06.2014р. передбачено два джерела інформації для розміру ставки (пп.3.2.5), у звязку з чим постає питання яке слід використовувати джерело при розрахунку. Крім того, додатковими угодами до генеральної угоди №151308N2 від 17.11.2008р. та укладених в рамках такої угоди кредитних договорів № 151213К17 від 21.08.2013р., № 151214К12 від 10.06.2014р., № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 09.09.2014р. неодноразово вносились зміни та доповнення стосовно порядку нарахування комісії за управління кредитом, порядку сплати нарахованих процентів та інші зміни, це призвело до складності здійснення розрахунку заборгованості, а отже розрахунок заборгованості потребує спеціальних знань.

Суд першої інстанції при задоволенні клопотання виходив з того, що матеріали справи містять суперечливі докази щодо заявлених до стягнення сум та складний розрахунок сум, що потребує спеціальних економічних знань. Дослідивши розрахунок заборгованості приватного акціонерного товариства «Креатив» доданий до заяви позивача про збільшення позовних вимог від 23.02.2016р і розрахунок до заяви про збільшення позовних вимог від 02.03.2016р. суд встановив, що вони не відрізняються один від одного, але загальний розмір, визначеної позивачем заборгованості відповідача за двома вказаними розрахунками, є різним. При здійсненні розрахунку пені за несвоєчасну сплату процентів за кредитним договором №151213К17 від 21.08.2013р. і визначенні її еквіваленту у національній валюті України не враховано умови п. 7.2 вказаного договору та п. 8.2 генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008р. Так, зазначена заборгованість, що підлягає сплаті відповідачем у національній валюті України, визначена позивачем за офіційним курсом НБУ, встановленим на день оплати, в той час, як за кредитним договором №151213К17 від 21.08.2013р. такої умови не передбачено, а за умовами генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008р. пеня сплачується у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день нарахування. Крім того, п. 6.4.1 генеральної кредитної угоди № 151308N від 17.11.2008р. передбачено здійснення платежів Позичальника по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом у валюті кредиту, а інших платежів за цією генеральною угодою та/або кредитними договорами - у національній валюті України, тоді як у поданому Банком розрахунку, що містить заява про збільшення розміру позовних вимог розмір річних, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, розраховані та подані до стягнення у доларах США.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга в частині скасування ухвали про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Згідно ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Частиною 1 ст. 41 ГПК України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду (ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» від 25.04.1994р. №4038-ХІІ (із змінами і доповненнями).

Метою використання спеціальних знань є: отримання за їх допомогою доказів, іншої інформації, що має значення для правильного вирішення справи.

Судово-економічна експертиза це експертне дослідження матеріальних обєктів (документів бухгалтерського, податкового обліку та звітності), що містять інформацію про обставини справи та підлягають дослідженню у суді за їх змістом та формою і допомагають суду досягти обєктивності у доказуванні, додержуватися принципів рівних можливостей у процесі, презумпції не винуватості, забезпечення змагальності у доведенні дійсного стану фактів та захисту прав і свобод.

Відповідно до п.3.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. N53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012р. N1950/5) основними завданнями експертизи документів фінансово-кредитних операцій є:

визначення документальної обґрунтованості оформлення банківських операцій з відкриття рахунків, руху грошових коштів на рахунках;

визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів;

визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку банків їх фінансово-господарської діяльності;

визначення відповідності чинному законодавству відображення фінансово-господарських операцій банків вимогам нормативних актів з ведення обліку і подання звітності;

визначення документальної обґрунтованості відображення фінансово-господарських операцій щодо нарахування та сплати банками податків та їх відповідність даним обліку та звітності, чинному законодавству;

установлення кола осіб, на яких покладено обов'язок забезпечення дотримання вимог нормативно-правових актів з банківського обліку і контролю.

Вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку наведений у ст. 106 ГПК України. Зокрема, оскарженню підлягає ухвала про зупинення провадження у справі. Даною нормою не передбачено оскарження про призначення судової експертизи.

В той же час зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує ухвалу суду про зупинення провадження у справі. Доводи скаржника зводяться до обґрунтованості та необхідності проведення експертизи, а також питання про законність призначення експертизи суд оцінює на підставі їх обґрунтованості, виходячи із матеріалів справи.

Разом з тим, слід зазначити, що пунктом 19 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» (із змінами і доповненнями) розяснено, що ГПК не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи.

Водночас за приписами пункту 1 частини другої статті 79 названого Кодексу господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення судової експертизи, а згідно з частиною п'ятою цієї ж статті ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Отже, у вирішенні питань, пов'язаних з оскарженням відповідних ухвал, господарським судам необхідно враховувати таке.

Якщо апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується виключно ухвали про призначення судової експертизи у справі, така скарга з урахуванням вимог частини першої статті 106 та частини першої статті 111 13 ГПК не може бути розглянута господарським судом.

У разі коли апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується ухвали про зупинення провадження у справі, вона може бути розглянута господарським судом у загальному порядку виключно з точки зору наявності чи відсутності передбаченої законом підстави для такого зупинення (згаданий пункт 1 частини другої статті 79 ГПК).

Якщо ж в апеляційній чи касаційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження.

Як вбачається з переліку питань, поставлених судом судовому експерту, вони стосуються визначення розміру заборгованості за кредитом, суми процентів за користування кредитом, суми пені за несвоєчасне погашення кредиту, несвоєчасну сплату процентів, несвоєчасну сплату комісії, заборгованості по простроченій комісії, заборгованості 3% річних, заборгованості по втратам від інфляції.

Умови кредитних договорів містять порядок та строки повернення тіла кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, порядок притягнення Позичальника до відповідальності за прострочення повернення кредиту та сплати процентів.

Отже, винесені судом на вирішення судового експерта питання можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки умовам спірних кредитних договорів в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами (розрахунками кредитної заборгованості, наданими сторонами, банківськими виписками про рух коштів по рахунку, меморіальними ордерами, як доказами надання кредиту, додатковими угодами до кредитних договорів, якими визначено розміру боргу, доказами, які свідчать про направлення позивачем відповідачу претензії про погашення боргу тощо).

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає, що зазначені судом першої інстанції мотиви призначення експертизи, а саме наявність іншої судової справи в якій призначено судову економічну експертизу та потреба перевірки заявлених до стягнення сум, безпідставно наведені судом у якості належних правових підстав для призначення судової експертизи та потреби у спеціальних знаннях.

Слід також враховувати, що згідно ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим, не має заздалегідь установленої сили та оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 цього кодексу, у сукупності з іншими доказами, наданими сторонами.

Крім того, п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» встановлено, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

За наведених обставин, висновок господарського суду Кіровоградської області про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі слід вважати необґрунтованим. Ухвала суду про зупинення провадження у справі підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Пунктом 4.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» розяснено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (м. Київ) задовольнити.

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області у справі №912/20/16 від 28 квітня 2016 року скасувати.

Справу № 912/20/16 передати на розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Розподіл суми судового збору за подання апеляційної скарги здійснити господарському суду Кіровоградської області за результатами розгляду справи відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

(постанова виготовлена у повному обсязі 04.07.2016 року)

Головуючий О.С.Євстигнеєв

Судді: І.М. Кощеєв

ОСОБА_3