ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р.Справа № 916/1331/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

Секретар судового засідання: Кіртока Л.В.

За участю повноважних представників сторін:

Від позивача ОСОБА_1, за довіреністю № б/н від 10.05.2016р.;

Від відповідача ОСОБА_2, за довіреністю № б/н від 31.05.2016р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ЛЕВІТАНА»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2016р.

по справі № 916/1331/16

за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ»до Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ЛЕВІТАНА»

про зобов'язання вчинити певні дії

В С ТА Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» посилається на те, що 18 серпня 2005 року між ТОВ «Істок 2001» та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» укладено Договір про співпрацю та дольову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку № 21-05. В подальшому, а саме 09 серпня 2012 року, між ТОВ «Житлово-Будівельний кооператив «ВИРІЙ», ТОВ «Істок - 2001» та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» укладено Угоду про заміну сторони в Договорі про співпрацю та дольову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку № 21-05. За умовами вказаного договору ТОВ «Істок-2001» замінюється на Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА», до останнього переходять всі права ТОВ «Істок-2001» в об'ємі та на умовах, що існують на момент укладення цієї угоди.

28 квітня 2016 року між ТОВ «Житлово-Будівельний кооператив «ВИРІЙ» та ТОВ «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» укладено договір про відступлення права вимоги та відповідно до п. 1 цього Договору - ТОВ «Житлово-Будівельний кооператив «ВИРІЙ» (Цедент) передає ТОВ «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» (Цесіонарієві), а Цесіонарій приймає право вимоги, що належить Цеденту, і стає кредитором за Договором № 21-05 від 18 серпня 2005 року (в редакції від 10 серпня 2012 року) (далі Основний договір), укладеним між Цедентом та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» (далі - Боржник).

Таким чином, ТОВ «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» отримало право вимоги до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» виконувати зобовязання за Договором про співпрацю та дольову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку № 21-05 (в редакції від 10.08.2012 року). Відповідно до підпункту 2.2.6. п. 2.2. розділу 2 Договору про співпрацю 10.08.2012р. після введення в експлуатацію кожної черги об'єкта будівництва згідно Акту приймання-передачі безкоштовно передати ТОВ «Житлово-Будівельний кооператив «ВИРІЙ», у стані «від будівельників»: а) в секціях № 3-6 об'єкта: 7,58 (сім цілих і пятдесят вісім сотих) процента від всіх житлових приміщень цієї частини об'єкта і 10 (десять) процентів від всіх нежитлових приміщень цієї частини об'єкту, які будуть зазначені в Додатку № 1 до цього Договору та б) в секціях № 1, 2, 7-11 об'єкта: 10 (десять) процентів від всіх житлових та нежитлових приміщень цієї частини об'єкту, які будуть зазначені в Додатку № 1 до цього Договору.

Однак, з моменту настання строку виконання зобов'язання Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» не повідомляв Первісного кредитора про наміри щодо передачі актів прийому-передачі житлових та нежитлових приміщень. Акти приймання-передачі житлових і нежитлових приміщень, що повинен передати Відповідач Позивачу, є підставою для реєстрації права власності на це майно Позивачем, отже, вищезазначені приміщення на момент підписання акту приймання-передачі повинні знаходитись у Відповідача, а майнові права на них не можуть бути передані третім особам.

Разом з позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» звернулось до суду з клопотанням про забезпечення позову від 24.05.2016р за вх.№ 2-2761/16, відповідно до якого позивач просив суд:

1). Заборонити Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» вводити в експлуатацію об'єкт будівництва «Будівництво житлового будинку № 1 (секції 8-11) 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, перша черга будівництва, 2 пусковий комплекс (секції 1,2), що знаходиться на території Таїровської селищної ради в с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка» Овідіопольського району, Одеської області по вул. Левітана, 118-Д (будівельна адреса);

2). Заборонити Державній архітектурно-будівельній інспекції в Одеській області видавати сертифікат, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта «Будівництво житлового будинку № 1 (секції 8-11) 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, перша черга будівництва, 2 пусковий комплекс (секції 1,2), що знаходиться на території Таїровської селищної ради в с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка» Овідіопольського району, Одеської області по вул. Левітана, 118-Д (будівельна адреса);

3). Накласти арешт на житлові та нежитлові приміщення, а саме:

- в секціях 1-2 житлового будинку № 1 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка», буд. 15/1;

- в секціях 3-6 житлового будинку № 1 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка», буд. 15/2;

- в секції 7 житлового будинку № 1 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка», буд. 15/3.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову мотивована тим, що Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» виставило на продаж всі житлові та нежитлові приміщення новозбудованого житлового будинку № 1 (секції 1-12) 10-16 поверховою житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, які розміщені на сайті Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» http//levitana.com.ua., в той час, як майнові права на їх частину належать Позивачу. Таким чином, здійснюючи продаж квартир, до виконання свого обовязку передбаченого пп. 2.2.6. п. 2.2. розділу 2 договору про співпрацю від 10.08.2012 року Відповідач ставить під загрозу можливість реального виконання цього зобовязання, та можливість виконати рішення суду за даним позовом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.05.2016р. (суддя Гуляк Г.І.) заяву ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» про забезпечення позову від 30.10.2015р. за вх. №2-5968/15 задоволено у повному обсязі, а саме:

1). Заборонено Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» вводити в експлуатацію об'єкт будівництва «Будівництво житлового будинку №1 (секції 8-11) 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, перша черга будівництва, 2 пусковий комплекс (секції 1,2), що знаходиться на території Таїровської селищної ради в с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка» Овідіопольського району, Одеської області по вул. Левітана, 118-Д (будівельна адреса);

2). Заборонено Державній архітектурно-будівельній інспекції в Одеській області видавати сертифікат, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта «Будівництво житлового будинку №1 (секції 8-11) 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, перша черга будівництва, 2 пусковий комплекс (секції 1,2), що знаходиться на території Таїровської селищної ради в с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка» Овідіопольського району, Одеської області по вул. Левітана, 118-Д (будівельна адреса);

3). Накладено арешт на житлові та нежитлові приміщення, а саме:

- в секціях 1-2 житлового будинку № 1 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка», буд. 15/1;

- в секціях 3-6 житлового будинку № 1 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка», буд. 15/2;

- в секції 7 житлового будинку № 1 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка», буд. 15/3.

Суд першої інстанції розглянувши вимоги заяви про забезпечення позову та дійшов висновку про те, що вони є обґрунтованими, а невжиття цих заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» посилається на те, що арешт накладений на майно не є їх власністю, а належить третім особам, які не є відповідачами по справі.

Крім того апелянт зазначає, що застосована судом заборона не повязана з предметом позову та є необґрунтованою, оскільки дане забезпечення стосується виключно секцій 8-11 комплексу, втім вимог щодо цього обєкту позивачем не висувалося, позов стосується лише секцій 1-7 комплексу.

Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

До початку розгляду справи представником позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» заявлено клопотання про припинення розгляду апеляційної скарги у звязку з тим, що вжиті заходи забезпечення позову оскаржуваною ухвалою по даній справі скасовані ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.06.2016р., тобто скасовані до моменту розгляду апеляційної скарги відповідача.

Судовою колегією відхиллено зазначене клопотання, оскільки ухвалою суду скасовано лише вжиті заходи цією ухвалою, однак не саму ухвалу, яка набрала чинність з моменту винесення та діяла до скасування вжитих заходів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла колегія суддів дійшла наступників висновків.

Положеннями ст. 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судовою колегією встановлено, що оскаржувана ухвала винесена місцевим господарським судом на підставі ст.ст. 66, 67 ГПК України.

За приписами ст.ст. 66, 67 ГПК України визначено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення цього майна з-під арешту.

Отже, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

При цьому, на заявника, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, покладається тягар доказування наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову».

Крім того, п.п. 1.1.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006р. № 01-8/2776 «Про деякі питання практики забезпечення позову» розяснено, що для вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретними заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Водночас необхідно зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Судовою колегією встановлено, що предметом розгляду справи є зобовязання Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» передати, шляхом підписання та передачі Актів приймання-передачі, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» частину житлових та нежитлових приміщень, а саме:

а) в секціях № 3-6 об'єкта: 7,58 (сім цілих і пятдесят вісім сотих) процента від всіх житлових приміщень цієї частини об'єкта і 10 (десять) процентів від всіх нежитлових приміщень новозбудованого обєкту нерухомого майна - закінченому будівництвом житловому будинку № 1 (секції 1-12) 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, перша черга будівництва, 2 пусковий комплекс (секції 1, 2), що знаходиться на території Таїровської селищної ради в с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка» Овідіопольського району, Одеської області;

б) в секціях № 1, 2, 7 об'єкта: 10 (десять) процентів від всіх житлових та нежитлових приміщень новозбудованого обєкту нерухомого майна - закінченому будівництвом житловому будинку № 1 (секції 1-12) 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, перша черга будівництва, 2 пусковий комплекс (секції 1, 2), що знаходиться на території Таїровської селищної ради в с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка» Овідіопольського району, Одеської області.

Пунктом 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» розяснено, що за позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

При винесені оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції наклав арешт на житлові та нежитлові приміщення в секціях 1-7 житлового будинку № 1 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка», при цьому не звернув уваги на заявлені позовні вимоги позивача, а саме 7,58% та 10% від усіх приміщень секції 1-7 комплексу, тобто накладено арешт на всі житлові та нежитлові приміщення в секціях 1-7 комплексу, що є недопустимим.

Крім того, зазначена ухвала не містить ознаки, які ідентифікують саме 7,58% та 10% від усіх приміщень секції 1-7 комплексу, що є предметом спору, та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна.

Статтею 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що секції 1-7 комплексу було введено в експлуатацію у 2014-2015 роках, зазначене підтверджується відповідними сертифікатами. Станом на 01 червня 2016 року право власності на житлові та нежитлові приміщення секції 1-7 комплексу оформили вже 432 особи, що підтверджується наданими представником Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» правовстановлюючими документами.

При цьому, суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не дав належну оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів, оскільки у зв'язку з вжитими заходами допустив порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також судова колегія зазначає, що встановлена заборона Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» вводити в експлуатацію секції 8-11 комплексу та встановлена заборона Державній архітектурно-будівельній інспекції в Одеській області видавати сертифікат відповідності на цей обєкт оскаржуваною ухвалою, стосується виключно секції 8-11 комплексу. Втім, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» вимог щодо цих обєктів не висувалося та позов стосується лише секції 1-7 комплексу.

Таким чином, місцевим господарським судом неправомірно встановлено заборони, оскільки заходи забезпечення позову не відповідають вимогам, на забезпечення яких вони вживаються.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді: 1). Встановлення Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ЛЕВІТАНА» заборони вводити в експлуатацію об'єкт будівництва «Будівництво житлового будинку № 1 (секції 8-11) 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, перша черга будівництва, 2 пусковий комплекс (секції 1,2), що знаходиться на території Таїровської селищної ради в с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка» Овідіопольського району, Одеської області по вул. Левітана, 118-Д (будівельна адреса); 2). Встановлення Державній архітектурно-будівельній інспекції в Одеській області заборони видавати сертифікат, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта «Будівництво житлового будинку № 1 (секції 8-11) 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, перша черга будівництва, 2 пусковий комплекс (секції 1,2), що знаходиться на території Таїровської селищної ради в с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка» Овідіопольського району, Одеської області по вул. Левітана, 118-Д (будівельна адреса); 3). Накладення арешту на житлові та нежитлові приміщення, а саме: в секціях 1-2 житлового будинку № 1 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка», буд. 15/1; в секціях 3-6 житлового будинку № 1 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка», буд. 15/2; в секції 7 житлового будинку № 1 10-16 поверхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив «Радужний», ж/масиву «Ульянівка», буд. 15/3 - оскільки вищевказані вимоги не є адекватними у співвідношенні із заявленими позовними вимогами.

Незважаючи на те, що вжиті заходи забезпечення позову скасовані ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.06.2016р по даній справі, оскаржувана ухвала діяла з моменту її винесення та до скасування вжитих заходів, у звязку з чим судова колегія вважає за необхідне скасувати її, оскільки вона винесена з порушенням вимог чинного законодавства України.

З огляду на вищезазначене, з урахуванням порушень судом першої інстанції норм матеріального права апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу Господарського суду Одеської області про забезпечення позову від 25.05.2016р. скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 п. 2, 104 ч. 1 п. 4, 105, 106 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ЛЕВІТАНА» - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області про забезпечення позову від 25.05.2016р. по справі № 916/1331/16 - скасувати.

Прийняти нове рішення:

«Відмовити ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ГРИЩЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» у задоволенні клопотання про забезпечення позову.»

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 23.06.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош