РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/7414/15-г 30.06.16 р.

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК"

до Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик-14"

про стягнення 107 964,78 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Хитрова Л.В. за довіреністю №52 від 22.01.2010 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні судді господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю. перебувала справа № 910/7414/15-г за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик-14" про стягнення 107 964,78 грн.

Ухвалами від 18.05.2015 р. у справі № 910/7414/15-г призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; та зупинено провадження у справі.

24.06.2015 р. матеріали справи скеровано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

16.07.2015 р. до господарського суду міста Києва надійшло клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про погодження строку проведення експертизи понад три місяці, оплату вартості експертизи та надання доказів.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва № 04-23/1026 від 24.07.2015 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Трофименко Т.Ю.

За результатом проведеного повторного автоматичного розподілу справу передано судді Зеленіній Н.І.

Листом від 29.07.2015 р. суд погодив проведення експертного дослідження у строк понад три місяці; повідомив сторін про необхідність надання вказаних експертом матеріалів та повідомив Житлово-будівельний кооператив "Шовковик-14" про необхідність оплати вартості експертизи у встановлений експертом строк.

19.10.2015 р. до господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта та матеріали справи № 910/7414/15-г.

Ухвалою суду від 26.10.2015р. справу № 910/7414/15-г прийнято до провадження суддею Зеленіною Н.І., розгляд справи призначено на 19.11.2015р.

Ухвалою суду від 19.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 01.12.2015 р.

Ухвалою суду від 01.12.2015 р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 12.01.2016 р.

11.01.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду та пояснення.

12.01.2016 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи документів.

12.01.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про призначення експертизи.

У судовому засіданні 12.01.2016 р. оголошувалась перерва до 15.01.2016 р.

15.01.2016 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 15.01.2016 р. суддя поставила на обговорення питання про призначення у справі судової економічної експертизи.

У судовому засіданні 15.01.2016 р. представники сторін проти проведення у справі судової експертизи не заперечували.

Ухвалами від 15.01.2016 р. у справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; та зупинено провадження у справі до надходження матеріалів справи з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

25.05.2016 р. до господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/7414/15-г, з повідомленням про неможливість проведення експертизи у зв'язку з несплатою вартості дослідження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2016 р. поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.06.2016 р.

14.06.2016 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 15.06.2016 р. розгляд справи відкладено на 30.06.2016 р.

У судовому засіданні 30.06.2016 р. представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та повідомила суд, що будь-яких оплат за кредитом відповідачем станом на час розгляду справи не здійснювалось, сума заборгованості та нарахувань не змінилась.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 30.06.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.03.2011 р. Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик-14" (надалі - відповідач, Клієнт) підписано заяву про відкриття поточного рахунку (надалі - Заява) у Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (надалі - позивач, Банк).

Відповідно до Заяви, відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua., які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 15.03.2011 р. (надалі - Договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Зазначені Умови розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його партнерами, до якої приєднується клієнт підписуючи заяву у відділенні банку.

Пунктом 3.2.1.1.1. Умов визначено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір Ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3. Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплати відсотків та винагороди.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредитний ліміт, проте внаслідок порушення умов обслуговування кредитних лімітів, у відповідача станом на 02.03.2015 р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 47 760,75 грн. Станом на час розгляду справи розмір заборгованості не змінився.

Крім суми заборгованості по кредиту, у відповідача також виникла заборгованість по процентах у розмірі 37 359,52 грн.

Порядок розрахунків між сторонами визначений у п. 3.2.1.4. Умов.

Згідно з п. 3.2.1.2.3.4. Умов, Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення Кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1. Умов, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. п. 3.2.1.2.2.2., 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3., термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3., 3.2.1.2.3.4., винагороди, передбаченої п. п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6. Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у% річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом та не спростованим у встановленому порядку відповідачем, останній, крім суми заборгованості по процентам у розмірі 37 359,52 грн. та заборгованості по комісії у розмірі 8 167,15 грн., має також сплатити 14 677,36 грн. пені.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач відзиву доводів та тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростував.

Так, заперечення відповідача обґрунтовувались тим, що позивачем невірно виконано розрахунки заборгованості та нарахувань за кредитом.

З метою встановлення дійсних обставин справи та розміру заборгованості відповідача і правильності нарахування процентів, комісії та пені, судом призначалась судова економічна експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Проте, у зв'язку з несплатою відповідачем вартості експертного дослідження, таке дослідження експертами здійснено не було.

За таких обставин, суд відхиляє будь-які заперечення відповідача щодо неправильності здійснення позивачем розрахунків у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Шовковик-14" (02068 м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 42-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; ) 47 760 (сорок сім тисяч сімсот шістдесят) грн. 75 коп. заборгованості за кредитом, 37 359 (тридцять сім тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 52 коп. заборгованості по процентам, 14 677 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 64 коп. пені, 8 167 (вісім тисяч сто шістдесят сім) грн. 15 коп. заборгованості по комісії та 2 159 (дві тисячі сто п'ятдесят дев'ять) грн. 30 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 02.07.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна