КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа№ 911/4057/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 29.06.2016

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на ухвалу господарського суду Київської області від 16.05.2016

у справі №911/4057/15 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

та третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства аграрної політики та продовольства України

про стягнення 18 666 462,91 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.05.2016 у справі №911/4057/15 заяву державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про розстрочення виконання рішення господарського суду Київської області від 16.11.2015 у справі №911/4057/15 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 16.05.2016 та прийняти нове рішення суду, яким задовольнити заяву ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Київської області від 16.11.2015 у справі №911/4057/15 строком на 3 роки (36 місяців).

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою від 17.06.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І. прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №911/4057/15 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Представники учасників судового процесу у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання, а також приймаючи до уваги те, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка їх представників без поважних причин у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги та враховуючи закінчення строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу та справу без участі представників позивача, відповідача та третіх осіб-1,-2.

Частиною 2 статті 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання.

Згідно з нормами ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Київської області від 16.11.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2016 у справі №911/4057/15, позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про стягнення 18 666 462,91 грн. задоволено повністю.

25.12.2015 господарським судом Київської області видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 16.11.2015 у справі №911/4057/15.

У квітні 2016 року ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» звернулось до господарського суду Київської області із заявою про розстрочку виконання рішення суду у справі №911/4057/15 строком на 3 роки (36 місяців) щомісячно, рівними платежами.

В обґрунтування зазначеної заяви, відповідач зазначає, що відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ДП «Укрспирт» станом на 31.12.2015 вартість оборотних та необоротних активів підприємства становить 993,745 млн. грн., з яких 518,2 млн. грн. дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи та послуги, а загальний розмір зобов'язань ДП «Укрспирт» становить 1252,595 млн. грн. Згідно зі звіту про фінансові результати за 2015 рік сукупний дохід підприємства становить лише 16,041 млн. грн. і, за умови спрямування всіх активів ДП «Укрспирт» на погашення зобов'язань підприємства, заборгованість залишиться не погашеною. Такі фінансові показники свідчать про те, що підприємство функціонує на межі банкрутства.

Окрім цього, заявник зазначає, що ДП «Укрспирт» перебуває у скрутному фінансовому становищі, єдиним джерелом отримання підприємством коштів є діяльність з виробництва спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів. Повне спрямування надходжень від такої діяльності на погашення заборгованості перед позивачем, з огляду на негативні наслідки для спиртової галузі та суміжних галузей є неможливим. Натомість, відповідно до фінансового плану ДП «Укрспирт» на 2016 рік заплановано погашення заборгованості з виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 911/4057/15.

При прийнятті оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено існування виняткових обставин для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, а тому у задоволенні такої заяви відмовив.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. п. 7.1., 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, ст. 121 ГПК України не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити (розстрочити) виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки чи розстрочки виконання судового рішення є винятковість цих обставин, їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення, а також збалансованість інтересів як стягувача, так і боржника при відстроченні (розстроченні) виконання судового рішення.

Згідно з нормами ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що заявником не доведено належними та допустимим доказами існування виняткових обставин для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Окрім цього, скаржником не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів загрози банкрутства, доказів відсутності коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

З матеріалів справи вбачається, договір №14-28-ПР на купівлю-продаж природного газу між позивачем та відповідачем було укладено 16.12.2013, відповідно до п.2.1. якого визначено, що продавець передає покупцю газ, починаючи з 01.01.2014 до 31.12.2014 в обсязі до 183000,000 тис. куб. м.

Тобто, укладений між сторонами договір у 2013 році передбачав постачання ДП «Укрспирт» природного газу і в листопаді, і в грудні 2014 року.

Тому, посилання скаржника на те, що купівля ним природного газу здійснювалась у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у зв'язку з виконанням вимог постанови КМУ «Про порядок закупівлі природного газу промисловими, енергогенеруючими та теплогенеруючими (в частині промислових обсягів газу) підприємствами» №596 від 07.11.2014 (відповідно до якої закупівля природного газу в інших постачальників природного газу було заборонено), судова колегія вважає безпідставним, оскільки сторони погодили постачання природного газу у листопаді-грудні 2014 року майже за рік до прийняття вказаної вище постанови.

Також у даному випадку враховано майнові інтереси та фінансовий стан обох сторін справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем не доведено винятковості випадку та наявності правових підстав для розстрочки виконання рішення суду.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвалу господарського суду міста Києва від 16.05.2016 у справі №911/4057/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу господарського суду Київської області від 16.05.2016 у справі №911/4057/15- без змін.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на ухвалу господарського суду Київської області від 16.05.2016 у справі №911/4057/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 16.05.2016 у справі №911/4057/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/4057/15 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко