ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Справа № 910/15302/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полянського А.Г. - головуючого (доповідача), Коробенка Г.П., Алєєвої І.В.,
розглянувши касаційну скаргупублічного акціонерного товариства "Київенерго"
на постановувід 21.01.2016

Київського апеляційного господарського суду
у справі Господарського суду міста Києва № 910/15302/15
за позовомпублічного акціонерного товариства "Київенерго"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Щекавиця - Центр"
третя особаоб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Щекавиця"
простягнення 63558,60 грн.,
за участю представників сторін:

позивача - Кирищук В.П. дов. від 11.11.2015 р.,

відповідача - не з"явились,

третьої особи - не з"явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 р. (суддя- Смирнова Ю.М.) відмовлено у позові.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 р. (судді - Отрюх Б.В., Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.) рішення Господарського суду

міста Києва від 17.09.2015 р. залишено без змін.

Не погоджуючиcь з рішенням місцевого господарського суду та постановою апеляційного господарського суду, ПАТ "Київенерго" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, мотивуючи скаргу доводами про порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові по даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2009 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (ПАТ "Київенерго") (енергопостачальна організація, позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Фірма "Астарта-Центр", в подальшому перейменоване на Товариство з додатковою відповідальністю "Щекавиця-Центр" (ТзДВ "Щекавиця-Центр") (абонент, відповідач) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 250836 (договір).

Предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором (п.1.1), енергопостачальна організація зобов'язалась постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до договору (п.2.2.1); абонент зобов'язався дотримуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії (п.2.3.1), цей договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31.12.2009 (п. 8.1.), договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.8.4).

Додатками № 1, № 3, № 4 до договору № 250836 сторони погодили обсяги постачання теплової енергії, тарифи та порядок розрахунків за договором.

Згідно з п. 2 додатку 4 до договору, абонент зобов'язаний до початку розрахункового періоду (місяця) сплачувати енергопостачальній компанії вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п. 5 додатку 4 до договору, абонент зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повертає у РВТ).

Звертаючись до суду, позивач вказував, що відповідач не виконав умови договору, внаслідок чого за період з 01.12.2014 по 01.04.2015 виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка становить 49 380,95 грн., що підтверджується відомостями обліку споживання теплової енергії, обліковими картками (табуляграмами) та розрахунком основного боргу за спожиту теплову енергію.

Згідно ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. 1 ст. 275 ГК України).

Згідно ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до звертання-доручення про укладення договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009, за договором № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009 обслуговувався багатоквартирний будинок по вул. Щекавицька, 30/39.

19.11.2014 ТДВ "Щекавиця-Центр" звернулося до ПАТ "Київенерго" з проханням розірвати чинні договори про надання послуг, а зокрема договір № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009. Вказане повідомлення було отримано ПАТ "Київенерго" 24.11.2014. В подальшому, ТДВ "Щекавиця-Центр" зверталося до ПАТ "Київенерго" з проханням розірвати договори про надання послуг, а зокрема договір № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009 неодноразово.

Згідно акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 23.12.2014 багатоквартирний будинок по вул. Щекавицька, 30/39 було передано ТДВ "Щекавиця-Центр" на баланс ОСББ "Щекавиця".

Пунктом 8.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31.12.2009 і вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.8.4).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 630 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Попередні судові інстанції дійшли висновку, що оскільки відповідач вчасно, повідомив позивача про припинення 31.12.2014 договору № 250836 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.09.2009, то відповідно, починаючи з 01.01.2015 правовідносини сторін по цьому договору є припиненими.

Щодо порушення п. 1.4 додатку 7 до договору, суд відзначив, що на момент обстеження енергопостачальною організацією (січень 2015 року) відповідач вже не був балансоутримувачем будинку, і доступу до приміщень, переданих ОСББ не мав.

Згідно приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК України судові рішення приймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів відзначає, що у пункті 1.4 додатку № 7 сторони узгодили, що подача теплової енергії припиняється у випадку письмового звернення абонента про відключення, згідно з яким самовільне відключення абонентом систем теплоспоживання без дозволу позивача забороняється; відключення виконується по наряду позивача з оформленням акта пломбування.

Маючи намір розірвати Договір та з метою відключення від об'єктів теплових мереж об'єкта відповідача 20.01.2015 (наряд № 1-23) та 20.02.2015 (наряд № 1-54) енергопостачальною організацією здійснено виїзд на об'єкт, проте відповідачем не було допущено позивача до теплових пунктів офісних приміщень І, II та III черги, у зв'язку з чим ПАТ "Київенерго" було складено акти про недопуск до теплового обладнання від 20.01.2015 та від 20.02.2015.

Тобто, відповідачем не було дотримано вимог додатку № 7 щодо припинення подачі теплової енергії, а тому висновок судів про припинення Договору був передчасним.

Крім того, в пункті 9.3 Договору зазначено, що у випадках передачі абонентом свого об'єкту іншій організації, енергопостачальна організація повинна бути повідомлена в 3-денний термін відповідним двостороннім листом передавача та приймача об'єкту; у цьому разі договір буде припинений тільки при повній сплаті абонентом заборгованості за спожиту теплову енергію.

Попередніми судовими інстанціями не було досліджено факту направлення вказаного листа позивачу.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувані рішення та постанова у порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України прийняті без всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що є підставою для скасування прийнятих судових актів та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, судові рішення у справі підлягають скасуванню, із направленням справи на новий розгляд до Господарського суду міста Києва

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 у справі № 910/15302/15 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суд міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Судді Г.П. Коробенко

І.В. Алєєва