ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"30" червня 2016 р. Справа № 921/894/15-г/3
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.,

розглянув скаргу №397 від 15.06.2016 року (вх. №12059) Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на дії органу ДВС

у справі №921/894/15-г/3

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. М. Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008

про стягнення заборгованості в сумі 15 886 791,32 грн.

За участі представників сторін:

від скаржника (стягувача/позивача): ОСОБА_1 представник (довіреність №5 від 20.01.2016р.)

від боржника (відповідача): не з"явився

від органу ДВС : не з"явився

Учаснику судового процесу в судовому засіданні розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть справи:

16 червня 2016 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", в порядку статті 121-2 ГПК України, звернулося до господарського суду Тернопільської області із скаргою за №397 від 15.06.2016 р. (вх. №12059) на дії органу ДВС, згідно якої просить суд:

- визнати незаконними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_2, які полягають у винесені постанови про арешт коштів боржника від 06.06.2016р. ВП №51242228, якою накладено арешт на кошти ПАТ "Тернопільміськгаз", що знаходяться на поточному рахунку №2039 в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", м.Тернопіль та на поточному рахунку №0755 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Тернопіль, які використовуються для виплати заробітної плати та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ "Тернопільміськгаз";

- визнати недійсною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_2 про арешт коштів боржника від 06.06.2016р. ВП №51242228 в частині накладення арешту на кошти ПАТ "Тернопільміськгаз", що знаходяться на поточному рахунку №2039 в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", м.Тернопіль та на поточному рахунку №0755 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Тернопіль, які використовуються для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ "Тернопільміськгаз" та сплати обов"язкових платежів до бюджету України.

Ухвалою суду від 21 червня 2016 року прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд на 30.06.2016р.

30.06.2016р. суд перейшов до розгляду скарги по суті.

Представник скаржника (боржника/відповідача) в судове засідання з'явився, підтримав скаргу з підстав, викладених в ній, просить суд задоволити скаргу повністю.

Представники стягувача та органу ДВС у судове засідання не з'явилися, вимог ухвали суду від 21.06.2016р. не виконали, причин неявки не повідомили, хоча про час , дату і місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Враховуючи положення статті 121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд вирішив за можливе розглянути скаргу на дії ДВС без участі представника стягувача та представника органу ДВС.

Розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (боржника за виконавчим документом) на дії органу ДВС, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015р. у справі №921/894/15-г/3 позов задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. М. Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008 (ідентифікаційний код 21155959) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001 (ідентифікаційний код 20077720) 5 981 641 грн. 19 коп. основного боргу, 5 800 450 грн. 05 коп. інфляційних втрат, 1 229 830 грн. 16 коп. 3% річних, 738 402 грн. 11 коп. пені та 66 648 грн. 83 коп. судового збору. У решті частин позовних вимог у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р. апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.11.2015 у справі № 921/894/15-г/3 скасовано в частині відмови в задоволенні вимоги щодо стягнення 696328, 95 грн 7% штрафу та прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", ідентифікаційний код: 21155959; місцезнаходження: 46008, м. Тернопіль, вул. М. Шептицького, 20 на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ідентифікаційний код 20077720; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 - 696 328, 95 грн штрафу. В решті рішення залишено без змін. Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", ідентифікаційний код: 21155959; місцезнаходження: 46008, м. Тернопіль, вул. М. Шептицького, 20 на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ідентифікаційний код 20077720; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 73 055, 12 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору та стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", ідентифікаційний код: 21155959; місцезнаходження: 46008, м. Тернопіль, вул. М. Шептицького, 20 на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ідентифікаційний код 20077720; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 26 266, 97 грн за перегляд в апеляційній інстанції.

24 лютого 2016 року господарським судом Тернопільської області, на підставі статті 116 ГПК України, видано відповідні накази про примусове виконання рішення суду у даній справі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 21.03.2016р. касаційну скаргу повернуто скаржнику.

26.05.2016р. відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №51242228 з виконання наказу господарського суду від 24 лютого 2016 року у справі №921/894/15-г/3.

06 червня 2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", що містяться на всіх рахунках в наступних банківських установах: Філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м.Тернополі; Філії - Тернопільське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України"; Публічному акціонерному товаристві "Райффазен банк Аваль"; Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк"; Публічному акціонерному товариству "АК "УКРГАЗБАНК"; Публічному акціонерному товаристві "Укрсоцбанк".

Також, 06 червня 2016 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз".

Скаржник стверджує у своїй скарзі, що державний виконавець при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 06.06.2016р. наклав арешт на кошти, що знаходяться на поточному рахунку № 2039 в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк" та на поточному рахунку № 0755 у філії АТ "Укрексімбанк", які використовуються для виплати заробітної плати працівникам Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", сплати єдиного соціального внеску, інших обов'язкових зборів та платежів.

Проаналізувавши подані скаржником документи та підстави, наведені в обґрунтування заявленої ним скарги, заслухавши пояснення та доводи представника скаржника (боржника), господарський суд прийшов до висновку, що вона підлягає до задоволення з огляду на таке:

Відповідно до приписів статті 45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Положеннями частини 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

В силу приписів статей 115, 116 ГПК України, рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обовязковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" та на підставі виданого господарським судом наказу, який є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження" вказує, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: судові накази (пункт 3 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Держаний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за статтею 7 Закону України "Про державну виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на частину першу статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу статті 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Пунктом 6 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження"). Державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача (стаття 65 Закону України "Про виконавче провадження").

Як слідує із матеріалів скарги, 26.05.2016р. відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №51242228 з виконання наказу господарського суду від 24 лютого 2016 року у справі №921/894/15-г/3.

06 червня 2016 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", що містяться на всіх рахунках в наступних банківських установах: Філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м.Тернополі; Філії - Тернопільське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України"; Публічному акціонерному товаристві "Райффазен банк Аваль"; Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк"; Публічному акціонерному товариству "АК "УКРГАЗБАНК"; Публічному акціонерному товаристві "Укрсоцбанк".

Також, 06 червня 2016 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз".

Так, постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 накладено арешт на кошти ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", що містяться, зокрема, на рахунку 2039 відкритому у Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк" згідно договору №221/11 на комплексне банківське обслуговування від 06.11.2011р., та на рахунку № 0755 відкритому у філії АТ "Укрексімбанк" згідно договору банківського рахунку від 14.08.2015р.по яких здійснюється виплата заробітної плати працівникам товариства боржника, сплата єдиного соціального внеску, інших обов'язкових зборів та платежів (податок з доходів фізичних осіб, військовий збір).

Підтвердженням виплати заробітної плати по зазначених рахунках, сплати єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, є дані Реєстрів платіжних документів за 2016 р. згідно яких проведені такі виплати та виписки із Звітів про дебетові і кредитні операції по зазначених рахунках надані Банками (містяться в матеріалах справи) .

Стаття 43 Конституції України вказує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 44 Конституції України держава гарантує кожному право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, при цьому право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно статті 2 Кодексу законів про працю України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, забезпечується державою.

Частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Статтею 115 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч.1 статті 2, ч.2 статті 20 Конвенції про захист заробітної плати №95 визначено, що ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості (стаття 24 Закону України "Про оплату праці").

Відповідно до статті 25 Закону України "Про оплату праці" забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством .

Господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загально-обов'язкове державне соціальне страхування" кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно пп.16-1 підрозділу 10 ."Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір платниками якого, як і податку на доходи фізичних осіб, є фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання) та сплачуються такі, у даному випадку, податковим агентом (ПАТ"Тернопільміськгаз"), який зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм (ст.ст.14.1.180, 162.1.2, 162.1.3,163.1.2 Податкового кодексу).

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платниками єдиного внеску, зазначені у п.1 ч.1 ст.4 цього Закону (роботодавці), під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі (ч.7, ч.8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загально-обов'язкове державне соціальне страхування").

Як визначено частиною 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загально-обов'язкове державне соціальне страхування" , єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

З аналізу вищезазначених норм законів випливає, що забороняється арешт коштів на рахунках, з яких виплачується заробітна плата та сплачуються фізичною особою обовязкові платежі, з ціллю виконання рішення суду щодо стягнення з цих коштів заборгованості за невиконання грошового зобовязання підприємства за господарським договором.

Отже, скаржник довів неправомірність дій державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника на рахунку 2039 відкритому у Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк" та на рахунку № 0755 відкритому у філії АТ "Укрексімбанк", а тому постанова від 06.06.2016 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №51242228 визнається недійсною в частині накладення арешту на кошти, що знаходяться на вказаних рахунках.

Законом України "Про виконавче провадження" встановлено порядок виконання судового рішення, який необхідно дотримуватися державному виконавцю. Рішення, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, відноситься до рішення немайнового характеру.

За зазначеним Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 32 Господарського процесуального кодексу України визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до п.п. 9.13. п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 86, 121-2 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" задовольнити.

2.Визнати незаконними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_2, які полягають у винесені постанови про арешт коштів боржника від 06.06.2016р. ВП №51242228, якою накладено арешт на кошти ПАТ "Тернопільміськгаз", що знаходяться на поточному рахунку №2039 в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", м.Тернопіль та на поточному рахунку №0755 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Тернопіль, які використовуються для виплати заробітної плати та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ "Тернопільміськгаз".

3. Визнати недійсною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_2 про арешт коштів боржника від 06.06.2016р. ВП №51242228 в частині накладення арешту на кошти ПАТ "Тернопільміськгаз", що знаходяться на поточному рахунку №2039 в Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", м.Тернопіль та на поточному рахунку №0755 у філії АТ "Укрексімбанк", м. Тернопіль, які використовуються для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ПАТ "Тернопільміськгаз" та сплати обов"язкових платежів до бюджету України.

4. Копію ухвали надіслати скаржнику, стягувачу та Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13) рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Боровець Я.Я.