ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р.Справа № 922/1192/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукове-виробниче підприємство "Водомер", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград (перший відповідач) , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Люботин (другий відповідач)
про стягнення 223877,07 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

першого відповідача - не з'явився

другого відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Водомер" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - Відповідач 1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Відповідач 2), в якому просить стягнути солідарно з двох відповідачів:

- суму боргу за договором № 50-ПУ-ШУП від 17.02.2015 року в розмірі 5851,71 грн., з яких: 3851,67 грн. сума інфляційного збільшення; 2000,04 грн. 3% річних;

- суму боргу за Договором 38-ПУ-ЦП від 06.05.2015 року в розмірі 6774,35 грн., з яких: 6383,93 грн. основного боргу, 269,74 грн. інфляційного збільшення, 120,68 грн. 3%річних;

- суму боргу за Договором № 156-ПУ-ПТП від 22.06.2015 року в розмірі 8650,64 грн., з яких 7956,00 грн. основного боргу, 493,88 грн. інфляційного збільшення, 200,76 грн. 3% річних;

- суму боргу за Договором № 1386-ПУ-УМТС від 29.07.2015 року в розмірі 208988,50 грн., з яких 170757,46 грн. основного боргу, 5505,00 грн. інфляційного збільшення, 2091,19 грн. 3% річних, 30634,85 пені;

- судові витрати розподілити відповідно до вимог законодавства.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 квітня 2016 року прийнято вказану позовну заяву до провадження, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 12.05.2016 року о 10:45 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 травня 2016 року було відкладено розгляд справи на 07 червня 2016 року о 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 червня 2016 року (з урахуванням ухвали суду від 08.06.2016 року) розгляд справи було відкладено на 10.06.2016 року об 11:00 год.

Ухвалою суду від 10.06.2016 року розгляд справи відкладений до 22.06.2016 року до 12:00 год.

13 червня 2016 року до суду від першого відповідача надійшло клопотання, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи копію ухвали господарського суду Харківської області по справі №922/1680/16 за позовом ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" до ТОВ "НВП "Водомер" про внесення змін до договору.

Надане клопотання та додані до нього документи, досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

13 червня 2016 року до господарського суду від першого відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд припинити провадження по справі в частині стягнення боргу у розмірі 6383,93 грн. за договором №38-ПУ-ЦП від 06.05.2015 року; припинити провадження по справі в частині стягнення боргу у розмірі 7956,00 грн. за договором №156-ПУ-ПТП від 22.06.2015 року; в решті позовних вимог перший відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Наданий відзив та додані до нього документи досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

13 червня 2016 року до господарського суду від першого відповідача надійшло клопотання, в якому він просить суд відстрочити виконання рішення на шість місяців з моменту набрання ним законної сили. Надане клопотання та додані до нього документи досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Представники сторін правом на участь у судовому засіданні 22.06.2016 року не скористалися, причину неявки не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресами, вказаними у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

17.02.2015 року між Позивачем та Відповідачем 1 був укладений Договір №50-ПУ-ШУП.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, Замовник (Відповідач 1 ) поручає, а Підрядчик (Позивач) приймає на себе наступні обов'язки: проведення технічного обслуговування, пусконалагоджувальних робіт та забезпечення метрологічної повірки в органах УкрЦСМа комплексів витратомірних ІРКА в кількості 12-и комплексів на об'єктах ПСП "Шахтоуправління Павлоградське".

Виконання робіт повинно здійснюватись згідно до Календарного плану, який являється невід'ємною частиною дійсного Договору (п. 1.2. Договору).

У відповідності до п.4.1. Договору, сума договору погоджується Сторонами в Договірній ціні на роботи, яка являється невід'ємною частиною дійсного Договору та складає 76606,97 грн. в т.ч. ПДВ. Сума Договору являється остаточною та перегляду не підлягає.

Водночас, п. 4.2. вказаного вище Договору передбачено, що оплата за виконані роботи Підрядчиком (Позивачем) здійснюється шляхом перерахування грошових коштів Замовником (Відповідачем 1) протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами Акту виконаних робіт на підставі виставленого рахунку-фактури.

11 березня 2015 року між Позивачем та Відповідачем 1 було підписано Акт надання послуг № 44 до договору 50-ПУ-ШУП від 17.02.15 року, у відповідності до якого Позивач виконав, а Відповідач 1 прийняв роботи, які були обумовлені Сторонами умовами Договору. Відповідач претензій по об'єму, якості та строкам виконаних робіт (надання послуг) не має. Загальна вартість робіт, згідно до вказаного Акту становила 76606,97 грн. в т.ч. ПДВ.

Враховуючи положення п. 4.2. умов Договору, Відповідач 1 був зобов'язаним оплатити вартість виконаних робіт (наданих послуг) до 12 травня 2015 року включно.

Втім, Відповідач 1 прострочив виконання зобов'язання в частині повної та вчасної оплати за Договором 50-ПУ-ШУП від 17.02.15 року. 29 лютого 2016 року Відповідач 1 здійснив часткову оплату, в рахунок погашення заборгованості по вищевказаному Договору, в розмірі 20000,00 (двадцять тисяч гривень) 00 копійок в т.ч. ПДВ. 31 березня 2016 року Відповідач 1 провів з Позивачем повний розрахунок по договору, сплативши на користь Позивача суму в розмірі 56606,97 (п'ятдесят шість тисяч шістсот шість гривень, 97 копійок) в т.ч. ПДВ.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 1 3851,67 грн. інфляційних та 2000,04 грн. 3% річних за порушення строку оплати виконаних робіт (наданих послуг) по вказаному договору.

Крім того, 06.05.2015 року між Позивачем та Відповідачем 1 був укладений Договір №38-ПУ-ЦП.

Відповідно до п.1.1. вказаного Договору, Замовник (Відповідач 1 ) поручає, а Підрядник (Позивач) приймає на себе наступні обов'язки: проведення технічного обслуговування, пусконалагоджувальних робіт та забезпечення метрологічної повірки в органах УкрЦСМа одного Комплексу витратомірного ІРКА на об'єкті Філіалу "ЦОФ Павлоградська" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля".

Виконання робіт повинно здійснюватись згідно до Календарного плану, який являється невід'ємною частиною дійсного Договору (п.1.2. Договору).

У відповідності до п.4.1. Договору - сума договору погоджується Сторонами в Договірній ціні, яка являється невід'ємною частиною дійсного Договору (Додаток 2) та складає 6383,93 грн. в т.ч. ПДВ. Сума Договору являється остаточною та перегляду не підлягає.

Водночас, п. 4.2 вказаного вище Договору передбачено, оплата за виконані роботи Підрядчиком (Позивачем) здійснюється шляхом перерахування грошових коштів Замовником (Відповідачем 1) протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами Акту виконаних робіт на підставі виставленого рахунку-фактури.

15 червня 2015 року між Позивачем та Відповідачем 1 було підписано Акт надання послуг № 122 до договору № 38-ПУ-ЦП від 06 травня 2015 року, у відповідності до якого Позивач виконав, а Відповідач 1 прийняв роботи, які були обумовлені Сторонами умовами Договору. Відповідач претензій по об'єму, якості та строкам виконаних робіт (надання послуг) не має. Загальна вартість робіт, згідно до вказаного Акту становила 6383,93 грн. в т.ч. ПДВ.

Враховуючи положення п. 4.2 умов Договору, Відповідач 1 був зобов'язаним оплатити вартість виконаних робіт (наданих послуг) до 16 серпня 2015 року включно.

Не дивлячись на досягнення між сторонами згоди, щодо всіх істотних умов Договору, Відповідач 1, прострочив виконання зобов'язання в частині повної та вчасної оплати за Договором 38-ПУ-ЦП від 06 травня 2015 року.

24 березня 2016 року Відповідач 1 сплатив на користь Позивача, в рахунок погашення заборгованості суму в розмірі 6383,93 (шість тисяч триста вісімдесят три гривні) 93 копійки в т.ч. ПДВ.

Таким чином, станом на дату подання цієї позовної заяви. Відповідач 1 розрахувався з Позивачем згідно до умов договору № 38-ПУ-ЦП від 06 травня 2015 року в повному обсязі.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 1 суму основного боргу 6383,93 грн., 269,74 грн. інфляційних та 120,68 грн. 3% річних за порушення строку оплати виконаних робіт (наданих послуг) по вказаному договору.

Крім цього, 22.06.2015 року між Позивачем та Відповідачем 1 був укладений Договір №156-ПУ-ПТП.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, Замовник (Відповідач 1) поручає, а Підрядник (Позивач) приймає на себе наступні обов'язки: забезпечення метрологічної повірки в органах УкрДержстандарту (далі - роботи) трьох Комплексів вимірювальних ВОДОМЕР-Е (далі обладнання) та ремонт одного вимірювального комплексу ВОДОМЕР-Е з заміною перетворювача первинного акустичного АП-13 встановлених на Філії "Вантажно-Транспортного підприємства "Павлоградвантажтранс" ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля". Сума Договору складає 23934,00 грн. в т.ч. ПДВ (п.1.2. Договору).

У відповідності до п. 4.1 вказаного вище Договору, оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Підрядника (Позивача) протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами Акту виконаних робіт.

30 липня 2015 року між Позивачем та Відповідачем 1 було підписано Акт надання послуг № 178 до договору 156-ПУ-ПТП від 22.06.15 року, у відповідності до якого Позивач виконав, а Відповідач 1 прийняв роботи, які були обумовлені Сторонами умовами Договору. Відповідач претензій по об'єму, якості та строкам виконаних робіт (надання послуг) не мав. Загальна вартість робіт, згідно до вказаного Акту становила 15978,00 грн. в т.ч. ПДВ грн.

Враховуючи положення п. 4.2 Договору, Відповідач 1 був зобов'язаний оплатити вартість виконаних робіт (наданих послуг) враховуючи дату підписання Акту № 178 від 30.07.2015 року до 30 вересня 2015 року включно.

Окрім цього, між Сторонами Договору було підписано Акт надання послуг № 238 від 29.09.2015 року до договору 156-ПУ-ПТП від 22.06.15 року, у відповідності до якого Позивач виконав, а Відповідач 1 прийняв роботи, які були обумовлені Сторонами умовами Договору. Відповідач претензій по об'єму, якості та строкам виконаних робіт (надання послуг) не мав. Загальна вартість робіт, згідно до вказаного Акту становила 7956,00 грн. в т.ч. ПДВ.

Враховуючи положення п. 4.2 Договору, Відповідач 1 був зобов'язаним оплатити вартість виконаних робіт (наданих послуг) враховуючи дату підписання Акту № 238 від 29.09.2015 року до 29 листопада 2015 року включно.

Отже загальна вартість наданих послуг (виконаних робіт) позивачем складала 23934.00 грн. в т.ч. ПДВ. з урахуванням п.4.2. Договору та Актів наданих послуг № 178 від 30.07.15 року та № 238 від 29.09.15 року відповідно.

Втім, Відповідач 1, прострочив виконання зобов'язання в частині повної та вчасної оплати за Договором 156-ПУ-ПТП від 22.06.2015 року. 29 лютого 2016 року Відповідач 1 здійснив часткову оплату, в рахунок погашення заборгованості по вищевказаному Договору, в розмірі 15978,00 грн., в т.ч. ПДВ.

Таким чином, станом на дату подання цієї позовної заяви, загальна сума заборгованості Відповідача 1 перед Позивачем складає: 7956,00 грн. в т.ч. ПДВ.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 1 та Відповідача 2 суму основного боргу 7956,00 грн., 493,88 грн. інфляційних та 200,76 грн. 3% річних за порушення строку оплати виконаних робіт (наданих послуг) по вказаному договору.

Крім цього, 29.07.2015 року між сторонами був укладений договір №1386-ПУ-УМТС.

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, в порядку та на умовах, передбачених дійсним Договором, Підрядник (Позивач) зобов'язується своїми силами та на свій риск виконати, а Замовник (Відповідач 1) зобов'язується прийняти та оплатити наступні роботи: будівництво (далі - роботи) автоматизованої системи моніторингу скидання шахтної води із ставку-накопичувача в балку Косьмина. в р. Самара для Філіалу "Прувокс" ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі по тексту - об'єкт) у відповідності з умовами дійсного Договору.

У відповідності до п.6.1. Договору - вартість робіт по Договору погоджується Сторонами в Договірній ціні, яка являється невід'ємною частиною дійсного Договору, та складає 170757,46 (сто сімдесят тисяч гривень сімсот п'ятдесят сім гривень, 46 копійок) в т.ч. ПДВ.

Пунктом 6.4. вказаного вище договору передбачено, що оплата робіт здійснюється Замовником щомісяця, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника (Позивача) протягом 5 (п'яти) робочих днів з 60 (шістдесятого) календарного дня від дати підписання Сторонами Акту приймання виконаних робіт (Форма КБ-2в), Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма КБ-3) та виставленого рахунку Підрядником).

Актом № 31/08 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) від 31 серпня 2015 року, сторони погодили та затвердили загальну вартість виконаних робіт (наданих послуг) на загальну суму 170757,46 грн. в т.ч. ПДВ. Відповідач 1, в момент підписання будь-яких претензій та зауважень щодо якості, вартості , об'єму, строкам, виконаних робіт Позивачем (наданих послуг) не мав.

Враховуючи положення п. 6.4. умов Договору, Відповідач 1 був зобов'язаним оплатити вартість виконаних робіт (наданих послуг) до 05 листопада 2015 року включно.

Не дивлячись на досягнення між сторонами згоди, щодо всіх істотних умов Договору, Відповідач 1, прострочив виконання зобов'язання в частині повної та вчасної оплати за Договором № 1386-ПУ-УМТС від 29 липня 2015 року.

У відповідності до п.9.9. Договору - у випадку порушення Замовником строків оплати робіт він виплачує Підряднику пеню, діючу на момент порушення зобов'язання, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення виконання зобов'язання.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 1 на свою користь 170757,46 грн. основного боргу, 5505,00 грн. інфляційного збільшення, 2091,19 грн. 3% річних та 30634,85 грн. пені.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Укладений договір між сторонами за своєю юридичною природою є господарським договором у сфері підряду.

Згідно ч. 2 ст. 317 ГК України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (стаття 837 ЦК України).

Частина 1 та ч. 3 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, Відповідач 1 визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати виконаних робіт за вказаними договорами підряду.

Разом з тим, як встановлено судом, 24.03.2016 року Відповідачем 1 Позивачу було перераховано 6383,93 грн. заборгованості по Договору №38-ПУ-ЦП від 06.05.2015 року. Як свідчать матеріали справи, даний позов був поданий до господарського суду 13.04.2016 року, тобто вказана сума боргу Відповідачем 1 була перерахована Позивачу до подачі позову до суду, а тому суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

Крім того, 14.04.2016 року Відповідачем 1 Позивачу було перераховано 7956,00 грн. заборгованості по Договору №156-ПУ-ПТП від 22.06.2015 року. Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 7956,00 грн. заборгованості за Договором № 156-ПУ-ПТП від 22.06.2015 року на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат по спірним Договорам є такими, що підлягають задоволенню.

Як зазначалося вище, у відповідності до п.9.9. Договору №1386-ПУ-УМТС від 29.07.2015 року, у випадку порушення Замовником строків оплати робіт він виплачує Підряднику пеню, діючу на момент порушення зобов'язання, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення виконання зобов'язання.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи розрахунку пені вбачається, що позивачем розрахунок пені здійснено з урахуванням положень зазначених норм законодавства, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 30634,85 грн. за Договором №1386-ПУ-УМТС.

Крім того, як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем 2 були укладені Договори поруки, відповідно до умов яких Відповідач 2 поручився перед Позивачем за виконання Відповідачем 1 Договорів № 50-ПУ-ШУП від 17.02.2015 року; № 38-ПУ-ЦП від 06.05.2015 року; № 156-ПУ-ПТП від 22.06.2015 року та № 1386-ПУ-УМТС від 29.07.2015 року.

У відповідності до п.3.1. Договорів поруки Відповідач 2 відповідає перед Позивачем за виконання зобов'язання ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" за Основним договором в повному обсязі.

Відповідно до п.2.4 Договорів поруки - у випадку порушення Боржником умов Основного договору, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором.

Відповідно до п. 2.3 Договорів поруки, строк виконання зобов'язання, яке забезпечене Договором, становить 180 (сто вісімдесят) календарних днів, від дня настання строку виконання зобов'язання ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" за Основними договорами.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Пунктом 7.4. Договорів поруки передбачено, що Договір припиняється, якщо Кредитор протягом 6 (шести місяців) від дня настання строку виконання зобов'язання Кредитора за Основним договором не пред'явить вимоги до Поручителя.

У матеріалах справи відсутні докази звернення Позивача до Відповідача 2 з вимогою про виконання зобов'язання Відповідачем 1. Отже, вказані Договори поруки є припиненими.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 7 статті 84 Господарського процесуального кодексу України, якщо у справі беруть участь кілька позивачів або відповідачів, у рішенні вказується, як вирішено спір щодо кожного з них, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у солідарному стягненні.

Позовні вимоги про стягнення:

- за Договором № 50-ПУ-ШУП від 17.02.2015 року - 3851,67 грн. інфляційного збільшення та 2000,04 грн. 3% річних;

- за Договором 38-ПУ-ЦП від 06.05.2015 року - 269,74 грн. інфляційного збільшення та 120,68 грн. 3% річних;

- за Договором № 156-ПУ-ПТП від 22.06.2015 року - 493,88 грн. інфляційного збільшення та 200,76 грн. 3% річних;

- за Договором № 1386-ПУ-УМТС від 29.07.2015 року - 170757,46 грн. основного боргу, 5505,00 грн. інфляційного збільшення, 2091,19 грн. 3% річних та 30634,85 пені, підлягають стягненню з Відповідача1.

У задоволенні позовних вимог до Відповідача 2 суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, 13.06.2016 року Відповідачем 1 суду було подане клопотання, в якому він просить суд надати відстрочку виконання рішення суду на шість місяців. Клопотання обґрунтоване тим, що Відповідач 1 об'єктивно не в змозі своєчасно перерахувати кошти Позивачу, оскільки це можу призвести до виникнення нових боргів, зокрема, щодо сплати податків, інших обов'язкових платежів, і в кінцевому результаті до можливого погіршення платоспроможності підприємства та нестабільного стану у містах Павлоград, Тернівка, Першотравенськ, так як Відповідач 1 є містоутворюючим підприємством.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Однак, заявником не доведено суду існування обставин, що є підставами для відстрочки виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість виконання рішення суду.

Обставини, про які зазначає заявник у клопотанні про відстрочку виконання рішення суду, не ускладнюють виконання рішення суду та не роблять таке виконання неможливим.

Так, заявником не доведено існування загрози банкрутства, несприятливих умов праці, а також відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Так само, заявником не надано суду доказів відсутності грошових коштів на рахунках ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", зокрема банківських довідок про відсутність необхідної суми коштів.

Проаналізувавши клопотання про відстрочку виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що заявником не надано суду доказів наявності обставин, які роблять неможливим виконання рішення у визначений строк, та наявності виняткового випадку, а саме доказів наявності тяжкого фінансового стану Відповідача 1, відсутності коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, з огляду на що, суд вважає клопотання про відстрочку виконання рішення необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

При цьому, судом враховано матеріальні інтереси позивача (стягувача), дату виникнення заборгованості, наявність інфляційних процесів в економіці, ступінь вини відповідача (боржника) у виникненні спору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги до першого відповідача - ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Леніна, 76, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Водомер" (м. Харків, вул. Багратіона, 6, )

- за Договором № 50-ПУ-ШУП від 17.02.2015 року - 3851,67 грн. інфляційного збільшення та 2000,04 грн. 3% річних;

- за Договором 38-ПУ-ЦП від 06.05.2015 року - 269,74 грн. інфляційного збільшення та 120,68 грн. 3% річних;

- за Договором № 156-ПУ-ПТП від 22.06.2015 року - 493,88 грн. інфляційного збільшення та 200,76 грн. 3% річних;

- за Договором № 1386-ПУ-УМТС від 29.07.2015 року - 170757,46 грн. основного боргу, 5505,00 грн. інфляційного збільшення, 2091,19 грн. 3% річних та 30634,85 пені та 3238,88 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині стягнення 7956,00 грн. заборгованості за Договором №156-ПУ-ПТП від 22.06.2015 року.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 6383,93 грн. - відмовити.

В задоволенні позовних вимог до другого відповідача - ФОП ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Клопотання ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про відстрочку виконання рішення суду - відхилити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.06.2016 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/1359/16