ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016р. Справа №914/1088/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Петроль», м. Луцьк

до відповідача: Приватного підприємства «Зелений гай», с. Розвадів Миколаївського р-ну Львівської обл.

про: стягнення 42300,81грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність №01/08-15 від 01.08.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність №45 від 02.06.2016р.).

В судовому засіданні 21.06.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Петроль» (м. Луцьк) до Приватного підприємства «Зелений гай» (с. Розвадів Миколаївського р-ну Львівської обл.) про стягнення 42300,81грн.

Ухвалою суду від 22.04.2016 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 11.05.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 11.05.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, подав клопотання (вх.№19948/16) про долучення документів до матеріали справи, котре суд задоволив.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, вимог ухвали суду від 22.04.2016 року не виконав, з клопотаннями та заявами не звертався.

Розгляд справи відкладено на 08.06.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 08.06.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, з клопотаннями та заявами не звертався.

Представник відповідача в судове засідання прибув, позовні вимоги визнав повністю, заявив (усно) клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з наданням можливості мирного врегулювання спору.

В судовому засіданні оголошено перерву до 21.06.2016 року.

Після закінчення перерви, представник позивача в судове засідання 21.06.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, з клопотаннями та заявами не звертався.

Представник відповідача в судове засідання прибув, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав клопотання (вх. №25905/16 від 21.06.2016р.) про долучення документів до матеріалів справи, а саме: оригінали платіжних доручень, що підтверджують сплату позивачем основного боргу. Проти решти заявлених позовних вимог представник відповідача не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

09.10.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Петроль» (далі по тексту Продавець) та Приватним підприємством «Зелений гай» (далі по тексту Покупець) укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №739 (далі по тексту Договір), відповідно до п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець зобов'язується передавати у власність і відпускати Покупцеві автомобільні бензини та дизельне паливо (далі по тексту нафтопродукти) по відомостях по ціні, із знижкою 3% від ціни, яка встановлена на день фактичного відпуску на всі види нафтопродуктів на АЗС Продавця, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати їх, згідно умов договору.

Термін дії договору встановлюється з моменту підписання і діє до 31.12.2015 року (п.5.1. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору, якість продукції, що підлягає продажу, має відповідати стандартам і технічним умовам. Кількість продукції відображається в накладних і довіреностях, оформлених відповідним чином (п.2.2. Договору).

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що оплата здійснюється Покупцем шляхом 100% передоплати за нафтопродукти на розрахунковий рахунок продавця. Днем перерахування коштів являється дата зарахування коштів на р/р Продавця.

Підставою для оплати є рахунок/накладна на відвантаження нафтопродуктів із посиланням на даний договір (п.1.4. Договору).

На виконання умов Договору Покупець отримав від Продавця нафтопродукти на загальну суму 349013,28грн., що підтверджується накладними №6132 від 30.11.2015 року на суму 154195,50грн. та №7230 від 31.12.2015 року на суму 19417,76грн.

Відповідач отримані нафтопродукти оплатив частково, на загальну суму 349013,28грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1200 від 10.11.2015 року на суму 10403,25грн., №1213 від 11.11.2015 року на суму 1600,50грн., №1223 від 12.11.2015 року на суму 5121,60грн., №1247888 від 19.11.2015 року на суму 17765,55грн., №1261 від 20.11.2015 року на суму 20000,00грн., №1270 від 23.11.2015 року на суму 15660,26грн., №1310 від 27.11.2015 року на суму 30000,00грн., №1303 від 26.11.2015 року на суму 30000,00грн., №1319 від 30.11.2015 року на суму 9051,99грн., №1321 від 30.11.2015 року на суму 1000,00грн., №1324 від 01.12.2015 року на суму 20000,00грн., №1346 від 09.12.2015 року на суму 35000,00грн., №1371 від 11.12.2015 року на суму 30000,00грн., №1433 від 24.12.2015 року на суму 25000,00грн., №35 від 16.01.2016 року на суму 30000,00грн., №81 від 29.01.2016 року на суму 20000,00грн., №183 від 15.02.2016 року на суму 10000,00грн.

Відтак, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань, згідно умов Договору, виникла заборгованість у розмірі 38410,11грн.

Претензією №23/16 від 23.02.2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням на протязі семи днів з дати отримання цієї претензії, перерахувати вищевказану суму заборгованості. Проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді

Оскільки вищевказану заборгованість відповідачем не було погашено, позивач звернувся в суд з вимогою про стягненню такої. Крім того, позивачем нараховано 1217,36 грн. 20% річних та 2673,34 подвійної ставки НБУ.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-Петроль» та Приватним підприємством «Зелений гай» укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №739 від 09.10.2015 року, відповідно до п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець зобов'язується передавати у власність і відпускати Покупцеві автомобільні бензини та дизельне паливо (далі по тексту нафтопродукти) по відомостях по ціні, із знижкою 3% від ціни, яка встановлена на день фактичного відпуску на всі види нафтопродуктів на АЗС Продавця, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати їх, згідно умов договору.

Термін дії договору встановлюється з моменту підписання і діє до 31.12.2015 року (п.5.1. Договору).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що оплата здійснюється Покупцем шляхом 100% передоплати за нафтопродукти на розрахунковий рахунок продавця. Днем перерахування коштів являється дата зарахування коштів на р/р Продавця.

Підставою для оплати є рахунок/накладна на відвантаження нафтопродуктів із посиланням на даний договір (п.1.4. Договору).

Згідно з п.3.5. Договору, отримання нафтопродуктів Покупцем підтверджується накладною, підписаною уповноваженими особами.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного між сторонами Договору, Покупець отримав від Продавця нафтопродукти на загальну суму 349013,28грн., що підтверджується накладними №6132 від 30.11.2015 року на суму 154195,50грн. та №7230 від 31.12.2015 року на суму 19417,76грн. (копії котрих містяться в матеріалах справи).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Частина 1 ст.530 ЦК передбачає, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідач отримані нафтопродукти оплатив частково, на загальну суму 349013,28грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1200 від 10.11.2015 року на суму 10403,25грн., №1213 від 11.11.2015 року на суму 1600,50грн., №1223 від 12.11.2015 року на суму 5121,60грн., №1247888 від 19.11.2015 року на суму 17765,55грн., №1261 від 20.11.2015 року на суму 20000,00грн., №1270 від 23.11.2015 року на суму 15660,26грн., №1310 від 27.11.2015 року на суму 30000,00грн., №1303 від 26.11.2015 року на суму 30000,00грн., №1319 від 30.11.2015 року на суму 9051,99грн., №1321 від 30.11.2015 року на суму 1000,00грн., №1324 від 01.12.2015 року на суму 20000,00грн., №1346 від 09.12.2015 року на суму 35000,00грн., №1371 від 11.12.2015 року на суму 30000,00грн., №1433 від 24.12.2015 року на суму 25000,00грн., №35 від 16.01.2016 року на суму 30000,00грн., №81 від 29.01.2016 року на суму 20000,00грн., №183 від 15.02.2016 року на суму 10000,00грн. (копії котрих містяться в матеріалах справи).

Відтак, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань, згідно умов Договору, виникла заборгованість у розмірі 38410,11грн.

У зв'язку із наявною заборгованістю, претензією №23/16 від 23.02.2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням на протязі семи днів з дати отримання цієї претензії, перерахувати вищевказану суму заборгованості. Проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді.

Частиною 1 статті 6 ГПК України передбачено, що підприємства та організації, що порушили майнові права і законні інтереси інших підприємств та організацій, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії.

В ході розгляду справи, відповідач не заперечив факт наявності у нього заборгованості перед позивачем станом на момент звернення з позовом до суду, позовні вимоги визнав повністю

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання недопустима. Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п.11 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В процесі розгляду справи відповідачем здійснено оплату суми основного боргу в розмірі 38140,11грн., що підтверджується платіжними дорученнями №700 від 13.06.2016 року на суму 8000,00грн., 719 від 16.06.2016 року на суму 30410,11грн., оригінали містяться в матеріалах справи.

Вищевказане є підставою для припинення провадження у справі в частині стягнення 38140,11грн. основного боргу, відповідно до п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. А ч.1 ст.547 визначає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом згідно ч.1 ст.548 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що за затримку оплати предмету договору Покупець зобов'язаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунку у відповідності з умовами Договору.

Судом перевірено розрахунок заявленої позивачем до стягнення 2673,34грн. суми пені та встановлено, що така підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, згідно з п.4.2. Договору, Покупець, відповідно до ст.625 ЦК України, сплачує на користь Продавця 20% річних. Річні нараховуються на загальну суму прострочення оплати.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правильність здійсненого позивачем розрахунку судом перевірено та встановлено, що 1217,36грн. 20% річних підлягають до стягнення з відповідача.

Із врахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення 2673,34грн. пені та 1217,36грн. 20 % річних є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

В частині стягнення 38140,11грн. основного боргу провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В зв'язку з тим, що спір виник з вини відповідача, судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі у відповідності до ст.49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, п.11 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Зелений гай» (81634, Львівська обл., Миколаївський р-н, с. Розвадів, вул. сагайдачного, буд. 72; ідентифікаційний код 30418517) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Петроль» (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Георгія Гонгадзе, буд. 5; ідентифікаційний код 39610216) 2673,34грн. пені, 1217,36 грн. 20 % річних та 1378,00грн.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 38140,11грн. основного боргу.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 24.06.2016р.

Суддя Король М.Р.