ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа № 921/153/16-г/13

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

Юрченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2.) б/н від 16.05.2016р. (вх. № 01-05/2455/16 від 23.05.2016р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016р.

у справі № 921/153/16-г/13

за позовом: Теребовлянського районного споживчого товариства

до відповідача: ФОП ОСОБА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Теребовлянської міської ради

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

за участю:

від позивача: Помазанська С.І. - представник (довіреність № 279 від 12.10.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1, виданий Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області 25.12.1996р.); ОСОБА_4 - представник (довіреність №574 від 004.04.2016р.);

від третьої особи: Муж В.В. - представник (довіреність б/н від 17.06.2016р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016р. у справі №921/153/16-г/13 (суддя Стопник С.Г.) позов задоволено. Усунуто перешкоди Теребовлянському районному споживчому товариству в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1., шляхом звільнення торговельного місця НОМЕР_2 площею 17 кв.м ФОП ОСОБА_2 із знесенням (демонтажем) самочинно встановленого ним торговельного кіоску. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь Теребовлянського районного споживчого товариства 1378,00 грн. в повернення сплаченого судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для зайняття та використання спірної земельної ділянки, чим порушується право позивача як належного землекористувача.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що не перебував та не перебуває у договірних відносинах з позивачем і не чинить йому жодних перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою. Звертає увагу на те, що на даний час між Теребовлянською міською радою та позивачем триває судовий спір щодо правомірності користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, оскільки міською радою встановлено факт відсутності реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, відсутності погодження меж земельної ділянки в натурі та відсутності технічної документації. Вказує, що позивач не довів порушення його права на користування земельною ділянкою. Просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016р. у справі №921/153/16-г/13, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу на те, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_3, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право постійного користування землею за НОМЕР_4 йому надано земельну ділянку площею 0,6956 га в постійне користування для обслуговування приміщень та функціонування ринку по АДРЕСА_1. Стверджує, що відповідач самовільно зайняв торговельне місце НОМЕР_2 площею 17 кв.м на ринку Теребовлянського РСТ по АДРЕСА_1, самочинно встановив на ньому торговельний кіоск. Вказує, що відповідач залишив без задоволення два його звернення про звільнення торговельного місця. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 на рішення господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016р. у справі №921/153/16-г/13.

Третя особа Теребовлянська міська рада в письмовому поясненні за № 360/219 від 22.06.2016р. (вх. № 01-04/4643/16 від 29.06.2016р.) підтверджує, що на підставі рішення №224 позивачу надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,6956 га по АДРЕСА_1 для обслуговування приміщень ринку та його функціонування. Вказує, що позивач користується вказаною земельною ділянкою на підставі акту на право постійного користування земельною ділянкою від 12.02.2001р. серії НОМЕР_5.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників судового процесу, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016р. у справі №921/153/16-г/13.

Предметом розгляду у цій справі (з урахуванням уточнень) є вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення торговельного місця НОМЕР_2 площею 17 кв.м ФОП ОСОБА_2 із знесенням (демонтажем) самочинно встановленого ним торговельного кіоску (а.с.5-8, 47-49).

Згідно наявної в матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 34812292 від 12.03.2015р. Теребовлянське РСТ є власником цілісного майнового комплексу (А - адміністративний будинок з додатковим приміщенням, площею 523 кв.м; В - павільйон по торгівлі продовольчими і не продовольчими товарами, площею 54,6 кв.м; Б - павільйон по торгівлі продовольчими товарами, площею 57,4 кв.м; Д - павільйон по торгівлі м'ясопродуктами з добудовою готелю та лабораторії, площею 670,6 кв.м), за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

На підставі рішення Теребовлянської міської Ради народних депутатів від 08 грудня 2000 року №224, Теребовлянському районному споживчому товариству видано Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_3 від 12.02.2001р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за НОМЕР_4 (а.с.9).

Відповідно до зазначеного Державного акта, позивачу надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,6956 га в межах згідно з планом землекористування для обслуговування приміщень ринку та його функціонування.

В плані зовнішніх меж землекористування даного акту зазначено - ринок в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно розпорядження правління Теребовлянського РайСТ № 44 від 07.12.2015р. створено комісію та 08.12.2015р. проведено перевірку роботи окремих підприємців на ринку РайСТ АДРЕСА_1, про що складено акт. В акті перевірки від 08.12.2015р. комісією виявлено, що з 1 жовтня 2015 року на ринку РайСТ здійснюють торгівлю підприємці, в тому числі ОСОБА_2, що не заключили договорів на оренду торгового місця з РайСТ і не проводять оплати. Торгові кіоски встановлених підприємців 8 грудня 2015 року були відкриті та проводилась торгівля ними особисто(а.с.15).

23.11.2015р. позивач надіслав відповідачу лист за №304 від 23.11.2015р., в якому просив в 10-денний термін розібрати встановлену тимчасову споруду - торговельний павільйон (кіоск) на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка знаходиться у постійному користуванні споживчого товариства (а.с.13-14).

Вказану вимогу відповідач отримав 24.11.2015р., однак залишив її без відповіді та задоволення, що слугувало підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом.

В подальшому, комісією позивача проведено обстеження земельної ділянки ринку Теребовлянського РайСТ, за результатами якого складено акт від 21.03.2016р. Встановлено, що металевий павільйон на торговому місці НОМЕР_2 розміром 6,8 х 2,5 займає площу торговельного місця 17 кв.м. (а.с.31-32).

29.03.2016р. позивач повторно надіслав відповідачу вимогу про невідкладне звільнення торговельного місця НОМЕР_2 площею 17 кв.м з демонтажем самочинно встановленої тимчасової споруди - металевого кіоску (а.с.51).

При винесенні постанови, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 статті 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. (в редакції станом на 08.12.2000р.) передбачено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку.

Норма статті 92 чинного Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 01.01.2002р.

Згідно Закону України "Про Державний земельний кадастр", який набрав чинності з 01.01.2013р, документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними (п.10 Прикінцевих та перехідних положень).

Відповідно до приписів статті 22 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. (в редакції станом на 08.12.2000р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

В частині 1 статті 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. (в редакції станом на 08.12.2000р.) зазначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

В ході розгляду апеляційної скарги суд встановив, що на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_3 від 12.02.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за НОМЕР_4, позивач є постійним користувачем земельної ділянки площею 0,6956 га, наданої для обслуговування приміщень ринку та його функціонування (ринок в АДРЕСА_1).

В матеріалах справи відсутні докази про скасування вказаного державного акту чи припинення землекористування у встановленому законом порядку, а тому Теребовлянське районне споживче товариство є належним постійним землекористувачем земельної ділянки площею 0,6956 га для обслуговування приміщень ринку та його функціонування (Ринок в АДРЕСА_1).

В силу приписів частин 2, 3 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (ст. 212 Земельного кодексу України).

З аналізу матеріалів даної справи суд встановив, що відповідач самовільно, за відсутності правовстановлюючих документів розмістив тимчасову споруду - торговельний кіоск і здійснює підприємницьку діяльність на торговельному місці НОМЕР_2 площею 17 кв.м на земельній ділянці по АДРЕСА_1, належним користувачем якої є позивач.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідач без наявності правових підстав займає та використовує спірну земельну ділянку, чим порушує право позивача як належного землекористувача.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано та правомірно задоволив позов та усунув перешкоди Теребовлянському районному споживчому товариству в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1., шляхом звільнення торговельного місця НОМЕР_2 площею 17 кв.м ФОП ОСОБА_2 із знесенням (демонтажем) самочинно встановленого ним торговельного кіоску.

Доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі про те, що позивач є неналежним землекористувачем спірної земельної ділянки, не підтверджені належними і допустимими в розумінні статей 32, 33, 34 ГПК України доказами.

Зі змісту наявної у справі копії рішення Теребовлянської міської ради від 31 березня 2016 року № 230 «Про припинення права користування частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 РайСТ» (а.с.39) не видається можливим встановити, чи впливає вказане рішення органу місцевого самоврядування на правовідносини між сторонами у даній справі, оскільки воно не містить ніяких відомостей про конкретні розміри частини земельної ділянки та її межі.

Інші доводи скаржника спростовуються вищеописаними доказами у справі.

Водночас, необхідно зауважити, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати оцінку додатковим документам, приєднаним до клопотання ОСОБА_2 від 06.06.2016 р. вх.№01-04/4076/16 з тих підстав, що вони не досліджувались судом першої інстанції, а в силу положень частини 1 статті 101 ГПК України додаткові докази приймаються апеляційним господарським судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

З наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016р. у справі №921/153/16-г/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

Юрченко Я.О.