ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р. Справа № 917/456/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №608 від 27.10.2015

відповідача - ОСОБА_2, паспорт серія КО544041 від 05.04.2004 (ліквідатор)

3-х осіб не зявились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Агро", м. Полтава (вх. №1601 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 17.05.16 у справі № 917/456/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Дніпро", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Агро", м. Полтава

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Велес Трейдинг", м. Полтава

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Луксор-Утр", с. Юсківці, Лохвицький район, Полтавська область

про стягнення звернення стягнення на предмет іпотеки та застави шляхом визнання права власності

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.05.2016 у справі № 917/456/15 (суддя Сірош Д.М.) позов задоволено повністю. У рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Утр", попередня назва ТОВ Амарант в сумі 8661209,00 грн. перед Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Дніпро" за кредитним договором № 230410-КЛВ від 23.04.2010, звернути стягнення шляхом визнання права власності на предмет іпотеки та застави, зазначеного в позовній заяві. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Агро", вул. Миру, буд. 3, м. Полтава, 36022, код 33458164 на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Дніпро" 74298,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Відповідач з рішенням господарського суду Полтавської області від 17.05.2015 не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, залишити позов без розгляду. Відповідач вважає, що висновок субєкта оціночної діяльності про оцінку предмету іпотеки, складеного 12.12.2014 товариством Капитель-Групп, яким визначена загальна ринкова вартість предмету застави, не є належним доказом у справі. Відповідач посилається на те, що внаслідок невиконання позивачем вимог ухвал суду від 30.11.2015 та від 11.02.2016 щодо забезпечення присутності судового експерта при проведенні огляду майна, суд було позбавлено можливості визначити його ринкову вартість.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу з наведеними скаржником доводами не погоджується, посилаючись на відсутність будь-яких інших доказів того, що вартість предмету застави та іпотеки є іншою. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Відповідач та терті особи в призначене судове засідання 21.06.2016 не зявилися, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з цим, 21.06.2016 ліквідатор ТОВ "Луксор-Агро" звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи в звязку з хворобою представника.

ТОВ "Луксор-Утр" також звернулось до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи в звязку з хворобою ліквідатора товариства ОСОБА_4

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 розгляд справи відкладено на 23.06.2016, про що сторони та третіх осіб було повідомлено належним чином шляхом розміщення повідомлення про призначення справи до розгляду на офіційному сайті «Судова влада України», а також направлення ТОВ "Луксор-Агро" телефонограми та копії ухвали на електронну адресу ТОВ "Луксор-Утр".

23.06.2016 відповідач звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі комплексної будівельно-технічної та товарознавчої експертизи з метою вирішення питання щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 23.04.2010 № 230410-1/2.

Так, Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.04.2015 призначено у справі 917/456/15 судову комплексну будівельно-технічну та товарознавчу експертизи, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені засл. проф. ОСОБА_5 (61000, м. Харків, вул. Золочівська, буд. 8А).

Ухвалами господарського суду Полтавської області суду від 30.11.2015 та від 11.02.2016 суд зобовязав, як позивача, так і відповідача надати товарно-супровідні документи на обєкт товарознавчого дослідження (рухоме майно за договором застави від 23.04.2010 № 230410-3/2), з вказівкою на торгову марку, модель, дату придбання.

Проте, вимоги даних ухвал суду не були виконані.

06.05.2016 до господарського суду Полтавської області надійшли матеріали справи №917/456/15 та повідомлення про неможливість проведення судової оціночної експертизи № 199/200, у зв'язку з ненаданням додаткових матеріалів.

Отже, судом першої інстанції були створені належні умови для встановлення фактичних обставин справи та надання відповідачу можливості довести свою позицію щодо вартості предмета іпотеки та застави.

При цьому, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Колегія суддів звертає увагу на те, що провадження у даній справі було порушено 10.03.2015, судова комплексна будівельно-технічна та товарознавча експертиза призначена 27.04.2015. Висновок про неможливість проведення судової оціночної експертизи в звязку з ненаданням додаткових матеріалів надійшов до суд 06.05.2016.

Отже, на протязі більше року відповідач мав обєктивну можливість довести свою позицію щодо вартості предмета іпотеки та застави та вжити відповідні заходи. До того ж, відповідачем не доведено наявність у нього на час звернення до суду апеляційної інстанції товарно-супровідних документів на обєкти товарознавчого дослідження (рухоме майно за договором застави від 23.04.2010 №230410-3/2) з вказівкою на торгову марку, модель, дату придбання, які в своєму клопотанні просив надати судовий експерт, та які були витребувані ухвалами господарського суду Полтавської області суду від 30.11.2015 та від 11.02.2016.

Таким чином, на підставі встановлених обставин, які свідчать про реалізацію судом першої інстанції права відповідача щодо проведення у справі судової комплексної будівельно-технічної та товарознавчої експертизи, враховуючи вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, зважаючи на значну тривалість даного спору, що може вважатися порушенням прав позивача на своєчасний судовий захист порушених прав та законних інтересів, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення у справі комплексної будівельно-технічної та товарознавчої експертизи, тому у задоволенні даного клопотання відмовляє.

До того ж, господарський суд має можливість при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог у справі № 917/456/15 самостійно надати правову оцінку наданим доказам на підтвердження визначення ринкової вартості рухомого майна, що є предметом іпотеки, на підставі наявних в матеріалах справи документів, керуючись ст. 43 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, а також правомірність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, заслухавши уповноважених представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 23.04.2010 Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 Дніпро" (банк) та Товариство з обмеженою відповідальністю Луксор-УТР (попередня назва "Амарант", позичальник) уклали кредитний договір № 230410-КЛВ, відповідно до п. 1.1 якого банк, на умовах цього договору, відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 35000000,00 грн, а позивальник зобов'язувався повернути кредити у строк, встановлений графіком.

В подальшому до укладеного договору були внесені відповідні зміни (т.1, а.с. 33-91).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору (в редакції змін внесених договором про зміну від 28.11.2013 ) ОСОБА_3 відкриває Позичальнику мультивалютну не відновлювальну кредитну лінію строковий кредит з лімітом у сумі 12 253 600,00 доларів США, а позичальник зобовязався повернути кредити у строки встановлені графіком, але не пізніше 01.04.2016 та сплатити проценти за користування наданими кредитами.

Відповідно до п. 2.6.2. Кредитного договору (в редакції змін внесених договором про зміну від 21.04.2011) нарахування та сплата відсотків за користування кредитними ресурсами здійснюється щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами.

Як зазначає позивач, Позичальник порушує умови Кредитного договору, не сплачує відсотки у відповідності з п. 2.6.2. Кредитного договору.

У звязку з порушенням умов п. 2.6.2. Кредитного договору, керуючись п. 3.1.12. Кредитного договору, Банком на адресу Позичальника направлена вимога № 6/21-5771/1-БТ від 06.08.2014, щодо дострокового повернення кредиту та сплати відсотків.

Зазначена вимога отримана Боржником 11.08.2014, строк повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами сплинув, але кредитні кошти та відсотки Позичальником не сплачені.

Як зазначає позивач, внаслідок невиконання Позичальником умов Кредитного договору, станом на 01.02.2015 виникла заборгованість перед Позивачем за Кредитним договором у загальному розмірі 13 178 062,08 доларів США, що складається з:

- несплачена частка кредиту 12 253 524,19 доларів США;

- несплачені відсотки за користування кредитом 924 537,89 доларів США.

17.05.2016 позивач подав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 у справі №917/457/15 поставлено на баланс ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" майно, тому заборгованість за кредитним договором частково погашена.

Отже, за даними ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро", станом на 16.05.2016 заборгованість ТОВ Луксор-Утр за кредитним договором №230410-КЛВ від 23.04.2010 становить 11 753 300,26 доларів США за тілом кредитом, що в еквіваленті за курсом Національного банку України становить 299 147 055,05 грн.

З метою належного виконання зобовязань Позичальником за Кредитним договором, 23.04.2010 між ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" (іпотекодержатель) та ТОВ "Луксор-Агро", попередня назва "Полтава-Агро" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 230410-1/2.

ОСОБА_6 з п. 2.1. Договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлові будівлі та споруди, які складаються з:

1) № 1 приміщення контори, цегла, 214,4 кв.м.;

2) № 2 приміщення лабораторії, цегла, 67,0 кв.м.;

3) № 3 приміщення форсун. № 1, цегла, 149,8 кв.м.;

4) № 4 приміщення форсун. №2, цегла, 87,8 кв.м.;

5) № 5 приміщення МОБ, цегла, 215,5 кв.м.;

6) № 6 приміщення Р0Б №1, цегла, 78,1 кв.м.;

7) № 7 приміщення Р0Б №2, цегла, 98,0 кв.м.;

8) № 8 приміщення Р0Б №3, цегла, 99,0 кв.м.;

9) № 9 приміщення Р0Б №4, цегла, 78,1 кв.м.;

10) № 10 зерносклад №2, цегла, 1243,7 кв.м.;

11) № 11 зерносклад №3, цегла, 1169,5 кв.м.;

12) № 12 зерносклад №4, цегла, 973,2 кв.м.;

13) № 13 зерносклад №5, цегла, 1033,6 кв.м.;

14) № 14 зерносклад №6, цегла, 1054,3 кв.м.;

15) № 15 зерносклад №7, цегла, 1230,0 кв.м.;

16) № 16 зерносклад №8, цегла, 1229,3 кв.м.;

17) № 17 зерносклад №9, цегла, 1245,6 кв.м.;

18) № 18 зерносклад №10, цегла, 1239,2 кв.м.;

19) № 19 зерносклад №11, цегла, 1214,2 кв.м.;

20) № 20 зерносклад №12, цегла, 1235,3 кв.м.;

21) № 21 зерносклад №13, цегла, 1205,4 кв.м.;

22) № 22 приміщення підстанції, цегла, 28,3 кв.м.;

23) № 23 приміщення підстанції, цегла, 38,9 кв.м.;

24) № 24 приміщення котельної, цегла, 81,6 кв.м.;

25) № 25 приміщення дизельної, цегла;

26) № 26 приміщення битове №2, цегла, 48,7 кв.м.;

27) № 27 приміщення битове №1, цегла, 127,8 кв.м.;

28) № 27 приміщення прохідної, цегла, 5,6 кв.м.;

29) № 29 приміщення візіровочн., цегла, 54,0 кв.м.;

30) № 30 приміщення майстерні, цегла, 251,3 кв.м.;

31) № 31 пождепо, цегла, 67,6 кв.м.;

32) № 32 кухня для собак, цегла;

33) № 33 вагова №1, цегла, 11,3 кв.м.;

34) № 34 вагова №2, цегла, 19,3 кв.м.;

35) № 35 приміщення топки-сушки;

36) № 36 насосна станція та водопровідні системи, цегла, 20,9 кв.м.;

37) № 37 столова, цегла, 44,9 кв.м.;

38) № 38 буфет, цегла, 130,7 кв.м.;

39) № 39 сарай, ш/бл., 143,1 кв.м.;

40) №1 водонапірна башня, метал;

41) №2 пожежна водойма, з/б;

42) №3 асфальтна площадка, асфальт;

43) №4 асфальтна площадка, асфальт;

44) лінії електропередач;

45) газифікації (газопровід) метал.

Зазначене майно належать Іпотекодавцю на праві власності відповідно до договору купівлі - продажу ВМК 956107/956108/956109 від 05.10.2009, посвідченого приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу Полтавської області, за реєстровим № 1478 та розташовані за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Вирішальне, вул. 50-річчя Радянської влади, буд. 1.

Право власності на Предмет іпотеки зареєстровано в Комунальному підприємстві Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24059925 від 07.10.2009, реєстраційний номер обєкта: 28152048, записано у книзі 1 номер запису 252, бланк серії СCР № 919472.

ОСОБА_6 з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 889155 від 01.03.2013, право власності на Предмет іпотеки зареєстровано реєстраційною службою Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області (державний реєстратор ОСОБА_7), реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 6.

В подальшому до укладеного договору були внесені відповідні зміни (т.1, а.с. 99-108).

23.04.2010 між ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" (заставодержатель) та ТОВ "Полтава-Агро" (заставодавець) укладено договір застави № 230410-3/2, відповідно до п. 1.1 якого, згідно з кредитним договором № 230410-КЛВ від 23.04.2010, і заставодержатель надав ТОВ "Амарант" кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 35000000,00 грн, зі строком погашення отриманих кредитів відповідно до встановленого графіку зниження ліміту кредитування, але не пізніше 28.02.2011, відповідно до п. 1.1 кредитного договору.

Пунктом 1.2 договору з метою забезпечення повного і своєчасного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, заставодавець, як майновий поручитель, надав в наступну заставу заставодержателю обладнання, яке описане в додатку № 1 до цього договору, що визначено та описане у п. 1.3 цього договору.

ОСОБА_6 з додатком № 1 до Договору застави, предметом застави є:

1) Автомобільні тензометричні ваги - 1 од.

2) Автомобільні тензометричні ваги - 1 од.

3) Автопідйомник ГУАР 15 - 1 од.

4) Автопідйомник ГУАР 15 - 1 од.

5) Автопідйомник ГУАР 15 - 1 од.

6) Автопідйомник ГУАР 25 - 1 од.

7) Автопідйомник ГУАР 25 - 1 од.

8) Автопідйомник ГУАР 30 - 1 од.

9) Автопідйомник ГУАР 30 - 1 од.

10) Норія НЦ 10 - 1 од.

11) Норія НЦ 10 - 1 од.

12) Норія НЦ 10 - 1 од.

13) Норія НЦ 10 - 1 од.

14) Норія НЦ 10 - 1 од.

15) Норія НЦТ 100 - 1 од.

16) Норія НЦТ 100 - 1 од.

17) Норія НЦТ 100 - 1 од.

18) Норія НЦТ 100 - 1 од.

19) Норія НЦТ 100 - 1 од.

20) Норія НЦТ 100 - 1 од.

21) Норія НЦТ 100 - 1 од.

22) Норія НЦТ 100 - 1 од.

23) Норія НЦТ 100 - 1 од.

24) Норія НЦТ 100 - 1 од.

25) Норія НЦТ 100 - 1 од.

26) Норія НЦТ 100 - 1 од.

27) Норія НЦТ 100 - 1 од.

28) Норія НЦТ 100 - 1 од.

29) Норія НЦТ 100 - 1 од.

30) Норія НЦТ 100 - 1 од.

31) Норія НЦТ 100 - 1 од.

32) Норія НЦТ 100 - 1 од.

33) Норія НЦТ 100 - 1 од.

34) Розподілювач потоку БСХ (н) - 1 од.

35) Розподілювач потоку БСХ (н) - 1 од.

36) Сепаратор БСХ 100 з ПК без РП - 1 од.

37) Сепаратор ЗСМ 100 - 1 од.

38) Сепаратор ЗСМ 100 - 1 од.

39) Сепаратор ЗСМ 100 - 1 од.

40) Сепаратор ЗСМ 100 - 1 од.

41) Сепаратор БСХ 100 з ПК - 1 од.

42) Сепаратор БСХ 100 з ПК - 1 од.

43) Сепаратор БЦС 50 - 1 од.

44) Бункер для зерна БМ 62 - 1 од.

45) Бункер для зерна БМ 62 - 1 од.

46) Бункер для зерна БМ 62 - 1 од.

47) Бункер для зерно відходів БМ 62 - 1 од.

48) Вентилятор ВВД - 1 од.

49) Вентилятор ВВД - 1 од.

50) Вентилятор ВВД - 1 од.

51) Вентилятор ВЦП 6 - 1 од.

52) Вентилятор ВЦП 6 - 1 од.

53) Вентилятор ВЦП 6 - 1 од.

54) Вентилятор ВЦП 4 - 1 од.

55) Вентилятор ВЦП 4 - 1 од.

56) Вентилятор ВЦП 4 - 1 од.

57) Вентилятор ВЦП 5 - 1 од.

58) Вентилятор ВЦП 8 - 1 од.

59) Вентилятор ВЦП 8 - 1 од.

60) Вентилятор ВЦП 8 - 1 од.

61) Вентилятор ВЦП 8 - 1 од.

62) Вентилятор ВЦП 8 - 1 од.

63) Верхній транспортер ТМ 62 - 1 од.

64) Верхня галерея ТМ 62 - 1 од.

65) Верхня галерея ТМ 62 - 1 од.

66) Верхня галерея ТМ 62 - 1 од.

67) Верхня галерея ТМ 62 - 1 од.

68) Верхня галерея ТМ 62 - 1 од.

69) Верхня галерея ТМ 62 - 1 од.

70) Верхня галерея ТМ 62 - 1 од.

71) Відпускний транспортер - 1 од.

72) Відпускний транспортер - 1 од.

73) Водонагрівач - 1 од.

74) Водопідйомна станція - 1 од.

75) Волокуша ТБ 30 - 1 од.

76) Волокуша з бункером ТБ 30 - 1 од.

77) Волокуша зерновідходів ТБ 30 - 1 од.

78) Електровулканізатор - 1 од.

79) Зварювальний апарат ТД 350 - 1 од.

80) Зерносушарка ЗСПЖ 8 - 1 од.

81) Зерносушарка ДСП 50 - 1 од.

82) Зерносушарка ДСП 32 - 1 од.

83) Зерносушарка ДСП 32 - 1 од.

84) Котел з автоматикою - 1 од.

85) Лебідка для вагонів - 1 од.

86) Насос Гном - 1 од.

87) Насос Гном - 1 од.

88) Нижня галерея ТБ 65 - 1 од.

89) Нижня галерея ТБ 65 - 1 од.

90) Нижня галерея ТБ 65 - 1 од.

91) Нижня галерея ТБ 65 - 1 од.

92) Нижня галерея ТБ 65 - 1 од.

93) Нижня галерея ТБ 65 - 1 од.

94) Нижня галерея ТБ 65 - 1 од.

95) Перехідний транспортер ТМ 62 - 1 од.

96) Перехідний транспортер ТМ 62 - 1 од.

97) Приймальний бункер - 1 од.

98) Приймальний бункер - 1 од.

99) Свердлильний станок - 1 од.

100) Стрічковий транспортер КПП500 - 1 од.

101) Строгальний станок - 1 од.

102) Токарний станок - 1 од.

103) Транспортер ТМ 62 - 1 од.

104) Транспортер ТМ 62 - 1 од.

105) Транспортер ТМ 62 - 1 од.

106) Транспортер ТМ 62 - 1 од.

107) Транспортер волокуша - 1 од.

108) Транспортер волокуша - 1 од.

109) Транспортер волокуша - 1 од.

110) Транспортер ТШП 3 - 1 од.

111) Транспортер ТШП 3 - 1 од.

112) Транспортер приймання автотранспорту - 1 од.

113) Транспортер приймання відпуску з/д - 1 од.

114) Транспортер приймання відпуску з/д - 1 од.

115) Транспортер приймання з з/д - 1 од.

116) Шліфувальна машинка - 1 од.

117) ШСМ - 1 од.

ОСОБА_6 з умовами Договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобовязань за Кредитним договором та/або невиконання або неналежного виконання умов Договору іпотеки, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

ОСОБА_6 з положеннями Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Кредитного договору та/або порушення обовязків, встановлених Договором іпотеки, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Іпотекодавцем своїх зобовязань за Кредитним договором, а в разі їх невиконання-звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Вищевказаним Договором іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмети іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в договорах іпотеки, або будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення, за вибором Іпотекодержателя.

У зв`язку із невиконанням Позичальником умов кредитного договору, Іпотекодавцю направлено вимогу Позивача (№ 6/21-349-БТ від 21.01.2015) щодо дострокового повернення кредиту, відсотків за його використання, та з попередженням про звернення стягнення на предмети забезпечення.

Проте, відповідач кредитні кошти не повернув, відсотків за користування кредитними коштами не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення шляхом визнання права власності на предмет іпотеки та застави в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Утр", попередня назва ТОВ "Амарант" в сумі 8 661 209,00 грн перед Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Дніпро" за кредитним договором № 230410-КЛВ від 23.04.2010.

З огляду на те, що позивачем доведено невиконання договірних зобов'язань з боку відповідача за кредитним договором № 230410 КЛВ від 23 квітня 2010 року, а також зважаючи на те, що позивачем документально підтверджена реальна ринкова вартість предметів іпотеки та застави на підставі проведеної ТОВ Капитель Групп незалежної оцінки предметів іпотеки та застави, суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави, якими було забезпечено виконання зобов'язання відповідача за кредитним договором, шляхом визнання права власності за ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

ОСОБА_6 з абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позичальником (відповідачем) не виконані зобовязання за кредитним договором № 230410 КЛВ від 23 квітня 2010 року. Заборгованість перед ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро", яка станом на 16.05.2016 становить 11 753 300,26 доларів США за тілом кредитом, що в еквіваленті за курсом Національного банку України становить 299 147 055,05 грн. відповідачем жодними доказами не спростовується. Окрім того, відповідач, як позичальник, підтверджує факт укладення кредитного договору, факт отримання кредиту, факт укладення договорів іпотеки та застави, а також жодним чином не спростовує факт порушення зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів.

Отже, факт невиконання зобовязання ТОВ Луксор-УТР перед ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" за кредитним договором № 230410 КЛВ від 23 квітня 2010 року є доведеним та підтверджений належними доказами у справі.

Статтею 33 Закону України Про іпотеку визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною третьою статті 33 Закону України Про іпотеку передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 37 Закону України Про іпотеку встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК, ч. З ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України від 5 червня 2003 року N 898-ІУ "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі N 6-124цс13).

Право банку задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки саме шляхом набуття права власності також підтверджується позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 26.12.2011 року № 3-139гс11.

Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності врегульовано ст. 37 ЗУ Про іпотеку.

ОСОБА_6 зі ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду визначається спосіб реалізації' предмета забезпечувального обтяження - застави шляхом проведення публічних торгів або із зазначенням однієї з процедур, передбачених ст. 26 того ж Закону.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач, в даному випадку ПАТ "ОСОБА_3 ДНІПРО" має право на власний розсуд обрати такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання.

З системного аналізу положень ст. ст. 23, 25, 26 Закону України „Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" вбачається, що звертаючись до суду з позовом щодо задоволення своїх вимог шляхом визнання права власності на предмети застави (передача рухомого майна у власність обтяжувала), позивач має право на звернення до суду з позовом про часткове погашення заборгованості шляхом набуття право власності на предмети іпотеки та застави.

Як зазначалось вище, статтею 37 Закону України Про іпотеку встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності.

При цьому, початкова ціна предмета іпотеки не береться до уваги судом у разі заявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього, оскільки згідно із частиною 3 ст. 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності.

Судом зясовано, що відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності про оцінку предмету іпотеки, складеного 12.12.2014 ТОВ Капитель-Групп, загальна ринкова вартість предмету іпотеки за договором іпотеки № 230410-І/2 від 23.04.2010 складає 6 041 173,00 грн, без ПДВ.

Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності про оцінку предмету застави, складеного 01.12.2014 ТОВ Капитель-Групп, загальна ринкова вартість предмету застави за Договором застави № 230410-З/2 від 23.04.2010 складає 2 620 036,00 грн, без ПДВ.

При цьому, у колегії суддів не викликає сумнівів достовірність наданих позивачем доказів на підтвердження визначення реальної ринкової вартості заставленого майна в порядку передбаченому договором та чинним на момент реалізації законодавством.

ОСОБА_6 висновків субєкта оціночної діяльності про оцінку предмету іпотеки та предмету застави, складених 12.12.2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю Капитель Групп діє на підставі сертифікату субєкта оціночної № 15395/13 від 22.10.2013 та договору № 2/14 від 13.01.2014 року, право експерта оцінювача підтверджується сертифікатом № 1712 від 27.05.2000 року.

Зазначені звіти про оцінку ринкової вартості майна були чинні на момент вирішення даного спору в суді першої інстанції та правомірно прийняті судом в якості доказу на підтвердження визначеної ринкової вартості обєктів нерухомого та рухомого майна за договорами іпотеки та застави.

При цьому, вартість предметів іпотеки та застави, яка визначена у висновках та звітах про оцінку ринкової вартості заставленого майна, відповідачем жодним чином не спростована. Також, відповідачем не оскаржувалася оцінка майна, здійснена ТОВ Капитель-Групп); відповідачем не надано доказів, що свідчать про недостовірність звітів, складених субєктом оціночної діяльності стосовно оцінки предметів іпотеки та застави, а також невідповідність їх вимогам нормативно-правових актів. Посилання відповідача на те, що вартість майна є іншою нічим не підтверджені.

Колегія суддів вважає безпідставними наведені відповідачем доводи про те, що внаслідок невиконання позивачем вимог ухвал суду від 30.11.2015 та від 11.02.2016 щодо забезпечення присутності судового експерта при проведенні огляду майна, суд першої інстанції позбавив можливості визначити його ринкову вартість.

Так, ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.04.2015 призначено у справі 917/456/15 судову комплексну будівельно-технічну та товарознавчу експертизи, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені засл. проф. ОСОБА_5 (61000, м. Харків, вул. Золочівська, буд. 8А).

Ухвалами господарського суду Полтавської області суду від 30.11.2015 та від 11.02.2016 суд зобовязав сторони надати товарно-супровідні документи на обєкт товарознавчого дослідження (рухоме майно за договором застави від 23.04.2010 № 230410-3/2), з вказівкою на торгову марку, модель, дату придбання.

Слід звернути увагу на те, що вимоги даних ухвали були адресовані як позивачу, так і відповідачу, а тому останній повинен був вжити відповідні заходи та довести свою позицію щодо вартості предмета іпотеки та застави, зважаючи також на те, що справа знаходилась на вирішенні в експертній установі майже рік.

Проте, вимоги даних ухвал суду не були виконані.

06.05.2016 до господарського суду Полтавської області надійшли матеріали справи №917/456/15 та повідомлення про неможливість проведення судової оціночної експертизи № 199/200, у зв'язку з ненаданням додаткових матеріалів.

Отже, судом першої інстанції, задовольняючи клопотання відповідача та призначивши у справі судову комплексну будівельно-технічну та товарознавчу експертизу, сприяв повному та всебічному розгляду справи, зясуванню всіх фактичних обставин справи, тому колегія суддів не вбачає будь-яких порушень норм процесуального права при вирішенні судом першої інстанції питання щодо визначення вартості предмета іпотеки та застави.

Посилання відповідача на курс долара США по відношенню до гривні є також безпідставними, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 1 ст. 533 ПК України, грошове зобов'язання мас бути виконане у гривнях.

Це правило кореспондує положенням ст. 99 Конституції України, відповідні грошовою одиницею України с гривня, а також ст. З Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", якою встановлено, що гривня як грошова одиниця України (на валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення Платіжні документи для здійснення платежів на території України також мають бути і гривнях.

Саме в гривнях суб'єкта оціночної діяльності визначив вартість предметів забезпечення. Курс долару США було вказано інформативно, що не с обов'язковим згідно діючого законодавства України.

Крім того, доводи скаржника про коливання курсу долара США також є недоречними, оскільки вартість предмету іпотеки та застави визначена в гривнях. До того ж, згідно ч. 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

За таких обставин, колегія суддів приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу на підтвердження визначення реальної ринкової вартості майна, яке є предметом договорів іпотеки та застави, проведену Товариством з обмеженою відповідальністю Капитель Групп на підставі сертифікату субєкта оціночної № 15395/13 від 22.10.2013р та договору № 2/14 від 13.01.2014 року незалежну оцінку предметів іпотеки та застави, що відображено в звітах оцінювача.

При цьому судом враховано загальну суму заборгованість відповідача внаслідок невиконання умов Кредитного договору в загальному розмірі 13 178 062,08 доларів США станом на 01.02.2015, що складається з несплачена частки кредиту в розмірі 12 253 524,19 доларів США та несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 924 537,89 доларів США.

17.05.2016 позивач подав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2015 у справі № 917/457/15 поставлено на баланс ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро" майно, тому заборгованість за кредитним договором частково погашена.

Отже, за даними ПАТ "ОСОБА_3 Дніпро", станом на 16.05.2016 заборгованість ТОВ Луксор-Утр за кредитним договором №230410-КЛВ від 23.04.2010 становить 11 753 300,26 доларів США за тілом кредитом, що в еквіваленті за курсом Національного банку України становить 299 147 055,05 грн.

Тоді, як розмір вимог, які задовольняються за рахунок заставленого майна перед Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Дніпро" за кредитним договором № 230410-КЛВ від 23.04.2010, відповідно до визначеної реальної ринкової вартості на підставі оцінки предмета іпотеки та застави субєктом оціночної діяльності, становить 8661209,00 грн.

ОСОБА_6 ст. 7 Закону України Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

В звязку з чим, колегія суддів зазначає, що звернення стягнення в рахунок часткової сплати заборгованості, не суперечить положенням Закону України Про іпотеку та Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень.

ОСОБА_6 ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожен субєкт господарювання має право на захист своїх прав та законних інтересів. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, 36, ч.1 ст.37 ЗУ Про іпотеку не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, як передбачено іпотечним договором.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, в звязку із невиконанням позичальником своїх кредитних зобовязань та зважаючи на те, що сторони у позасудовому порядку не досягли згоди у вирішенні спірного питання та сплати заборгованості, позовні вимоги ПАТ ОСОБА_3 Дніпро є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведені вище норми закону, умови договорів іпотеки та застави, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог ПАТ Банк Кредит-Дніпро до ТОВ Луксор-УТР про звернення стягнення в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Утр", попередня назва ТОВ Амарант в сумі 8661209,00 грн. перед Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_3 Дніпро" за кредитним договором № 230410-КЛВ від 23.04.2010, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки та застави.

Колегія суддів звертає увагу, що аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України в постанові від 16.02.2016 у справі № 917/457/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Дніпро", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Агро", м. Полтава про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави шляхом визнання права власності в рахунок погашення кредитної заборгованості, яка виникла у відповідача за тим же кредитним договором № 230410 КЛВ від 23 квітня 2010 року .

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що відповідач ні під час вирішення спору у господарському суді Полтавської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності викладеної позиції. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги відповідача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Полтавської області від 17.05.16 у справі № 917/456/15.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-Агро", м. Полтава залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 17.05.16 у справі № 917/456/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.