номер провадження справи 27/51/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 Справа № 908/1110/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД-КОНСАЛТ Експрес" (69035 м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 166, оф. 229)

про стягнення 5 398 грн. 23 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД-КОНСАЛТ Експрес" про стягнення 4 500 грн. 00 коп. основного боргу, 130 грн. 50 коп. втрат від інфляції, 78 грн. 05 коп. 3% річних, 689 грн. 68 коп. пені.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2016р., справу № 908/1110/16 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 26.04.2016р. порушено провадження у справі № 908/1110/16, присвоєно справі номер провадження 27/51/16 та призначено судове засідання на 24.05.2016р.

Ухвалою господарського суду від 24.05.2016р. розгляд справи відкладено на 20.06.2016р., у зв'язку з неявкою у судове засідання уповноважених представників позивача та відповідача. Ухвалою суду від 02.06.2016р., у зв'язку з тим, що 19 червня 2016р. є святковим днем - Трійця, а у випадку, коли святковий або неробочий день (ст. 73 Кодексу законів про працю України) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого, слухання справи № 908/1110/16, призначеної на 20.06.2016р. перенесено на 21.06.2016р.

21.06.2016р. продовжено судовий розгляд справи № 908/1110/16.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, 17.06.2016р. надіслав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем та віддаленістю від місця проживання просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Також у вказаній заяві позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з підстав, викладених в позовній заяві та письмових додатках.

Представник відповідача у судові засідання, відкриті 24.05.2016р. та 21.06.2016р. не з'явився, вимог суду не виконав, письмового відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Клопотань про розгляд справи без відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно із Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем знаходження відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД-КОНСАЛТ Експрес" є: 69035 м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 166, оф. 229.

Відповідач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалу суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання на 24.05.2016р., ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 20.06.2016р. та ухвалу суду про перенесення слухання справи на 21.06.2016р. надіслано на адресу відповідача: 69035 м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 166, оф. 229, зазначену у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" - неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи - подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть з'явитися в судове засідання та представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД-КОНСАЛТ Експрес", згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті.

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів, а також приймаючи до уваги заяву позивача про розгляд справи без участі його представника, справа розглядається без участі представників сторін, за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Господарським судом встановлено, що 13.07.2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛД-КОНСАЛТ ЕКСПРЕС» (експедитор) було укладено договір-заявку № 13/07/1 на перевезення вантажу.

Згідно з умовами якого, перевізник зобов'язався здійснити перевезення вантажу, а експедитор, зобов'язався надати вантаж та оплатити вартість його перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, перевізником були надані послуги вантажного автомобільного транспорту для перевезення вантажу по маршруту: м. Запоріжжя - Одеса, на суму 10 000,00 грн. ( з урахуванням ПДВ), що підтверджується товарно - транспортною накладною від 13.07.2015 року, податковою накладною від 13.07.2015 року, рахунком № 107 від 15.07.2015 року та актом надання послуг № 15/07/2015 від 15.07.2015 року, підписаному представниками сторін без заперечень та зауважень.

Сторони в договорі - заявці № 13/07/1 визначили, що термін оплати становить 5 днів по оригіналам документів: рахунку, акту, податкової накладної та товарно - транспортної накладної.

Відповідач свої договірні зобов'язання, в частині оплати за надані послуги, виконав частково у розмірі 5500,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками. Несплачена сума заборгованості становить 4 500 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором, здійснивши перевезення вантажу, проте, відповідач свої зобов'язання за договором щодо своєчасної та повної оплати не виконав.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 4 500 грн. 00 коп. основного боргу.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 78 грн. 05 коп. 3% річних за період з 18.09.2015р. по 15.04.2016р. та 130 грн. 50 коп. втрат від інфляції за період з жовтня 2015р. по березень 2016р.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться 3 % річних та інфляційні втрати.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Факт виконання зобов'язань за договором - заявкою № 13/07/1 від 13.07.2015р. належним чином відповідач не довів.

Враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, господарський суд, перевіривши нарахування 3 % річних та інфляційних витрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», дійшов висновку, що 3 % річних розраховані невірно. Стягненню підлягає 3 % річних у розмірі 77 грн. 93 коп.

В частині стягнення 3 % річних в сумі 0 грн. 12 коп. слід відмовити.

Заявлені позивачем інфляційні витрати підлягають задоволенню в межах заявлених вимог, в розмірі 130 грн.50 коп.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 689 грн. 68 коп. пені.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Аналогічні приписи містяться в ст. 230 ГК України, де визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг)

Статтями 1, 3 Закону України «Про несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96р. за № 543/96 -ВР передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Тобто, порушення суб'єктом господарювання своїх договірних грошових зобов'язань дійсно передбачає можливість притягнення його до відповідальності шляхом застосування неустойки у вигляді пені, проте розмір пені, належний до стягнення, встановлюється за згодою сторін (має бути узгоджений ними в Договорі), за винятком випадків, коли певний розмір пені визначений безпосередньо в законі.

Разом з цим, господарським судом було встановлено, що сторонами в договорі - заявці № 13/07/1 від 13.07.2015р. не визначено відповідальність за порушення умов договору, зокрема стягнення пені.

Таким чином, оскільки умовами договору стягнення пені за порушення зобов'язання не встановлено, доказів встановлення пені за допомогою інших актів законодавства у договорі - відсутні та позивачем не надано, а тому суд відмовляє в задоволенні вимог щодо стягнення пені, як безпідставно заявлені.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги задовольнити частково.

На підставі статті 85 ГПК України - 21.06.2016року прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 49 ГПК України при частковому задоволенні позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД-КОНСАЛТ Експрес" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛД-КОНСАЛТ Експрес" (69035 м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 166, оф. 229, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) 4 500 (чотири тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. основного боргу, 3 % річних в сумі 77 (сімдесят сім) грн. 93 коп., інфляційні витрати в сумі 130 (сто тридцять) грн. 50 коп., 1 201 (одна тисяча двісті одна) грн. 92 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 24.06.2016р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.