ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29.06.2016 Справа № 908/1733/16

Суддя Попова І.А., розглянувши матеріали

за позовом 1. ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

2. ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Котломонтаж» (69035, м.Запоріжжя, вул. Волгоградська, 2)

про зобов'язання відповідача провести виплату частини прибутку, отриманого за 2015 звітний рік, пропорційно частці відповідачів та зобов'язання відповідача провести оцінку вартості чистих активів станом на 21.03.2016 р. з метою обчислення вірної вартості частині майна товариства, яка підлягає виплаті учасникам, які вибули з товариства

Встановив, що позовна заява підлягає поверненню без розгляду внаслідок наступного:

У відповідності до ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місті їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 зазначеної статті визначені ставки судового збору, зокрема, за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, та за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 55 ГПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

За змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК обов'язок визначення ціни позову покладається на позивача. На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК), з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Однією з вимог даної позовної заяви є вимога про зобов'язання відповідача провести виплату частини прибутку відповідачам.

Позовні вимоги про зобов'язання провести виплату є тотожними вимогам про стягнення грошових коштів, оскільки мають на меті отримання позивачами певного майна (грошових коштів). Таким чином, позовна заява в частині вимог про зобов'язання відповідача провести виплату належить до заяв майнового характеру і має оплачуватися судовим збором відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

До позовної заяви б/н від 23.06.2016 р. (вх. № 1879/09-05 від 24.06.2016 р.) на підтвердження сплати судового збору надано квитанцію № 422410003 від 24.06.2016 р. на суму 1378 грн. та квитанцію № 422410001 від 24.06.2016 р. на суму 1378 грн., що свідчить про сплату позивачами судового збору за двома вимогами немайнового характеру.

Позивачами помилково вказано, що даний позов немайнового характеру, взагалі не визначено ціну позову та не зазначено суму, яку має на меті отримати кожен позивач (позивачі).

Таким чином, позивачами до позовної заяви не надано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі заява повертається господарським судом з підстав передбачених Господарським процесуальним кодексом України, пунктом 4 частини першої статті 63.

У відповідності до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 та 3 частини 1 статті 57 ГПК України щодо додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявникам, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 п. 4 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та додані до неї документи повернути без розгляду.

Додаток: на 25 аркуші, в тому числі оригінал квитанції № 422410003 від 24.06.2016р. та квитанції № 422410001 від 24.06.2016 р.

Суддя І.А. Попова