РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016Справа №910/5689/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «Спеціальне науково

реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство

«Укрреставрація»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРУМ ВЕСТ САЙД»

Про стягнення 1 367 171,58 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Тихонов В.В. - по дов.

від відповідача: Катющенко І.О. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство "Укрреставрація" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ ВЕСТ САЙД" про стягнення 383 726,54 грн.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог, посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на компенсацію витрат по сплаті податку за землю від 09.08.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2016 порушено провадження у справі № 910/5689/16 та призначено розгляд справи на 25.04.2016.

Представник позивача 29.03.2016 через канцелярію суду подав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, яка буде розглянута судом у наступному судовому засіданні.

25.04.2016 представник позивача через канцелярію суду подав письмове підтвердження відсутності аналогічного спору та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні надав усні пояснення у справі.

Представник відповідача в судове засідання 25.04.2016 не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд відклав розгляд справи до 16.05.2016р.

Представник відповідача 16.05.2016р. через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю витребування доказів, а в судовому засіданні надав усні пояснення, відповідно до яких подане клопотання підтримав.

Представник позивача 16.05.2016р. через канцелярію суду подав заяву про збільшення позовних вимог, а в судовому засіданні надав усні пояснення, відповідно до яких підтримав подану заяву.

Клопотання відповідача про витребування доказів розглянуто та задоволено частково, судом відхилено зазначене клопотання відповідача в частині зобов'язання надати докази оплати земельного податку, оскільки позивачем самостійно були надані зазначені докази.

Судом повідомлено, що питання стосовно прийняття заяви про збільшення позовних вимог судом буде вирішено у наступному судовому засіданні.

У зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі, суд відклав розгляд справи на 30.05.2016 року.

Представник позивача 30.05.2016 року подав до канцелярії суду письмові пояснення, які по суті є заявою про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача подав до канцелярії суду 30.05.2016 року відзив на позовну заяву.

30.05.2016 року в судовому засіданні представники позивача та відповідача подали спільне письмове клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів, яке судом розглянуто та задоволено.

У судовому засіданні 30.05.2016 року, відповідно до ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено ухвалу про продовження строку вирішення спору на 15 днів та перерву до 06.06.2016 року.

06.06.2016р. представником позивача через відділ діловодства суду подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яку судом та розглянуто та задоволено, крім того, представником заявника надано усні пояснення стосовно заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.06.2016р. надав усні пояснення щодо заяви про збільшення позовних вимог, відповідно до яких проти задоволення заяви надав заперечення.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.06.2016р. було оголошено перерву до 13.03.2016р.

Представник позивача 10.06.2016р. подав через канцелярію суду письмові пояснення по справі, а у судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідачем 13.06.2016р. було подано письмові пояснення по справі та у судовому засіданні надано усні пояснення по суті спору, згідно яких вказаний учасник судового процесу проти задоволення позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні 13.06.2016р. судом було розглянуто та прийнято заяву Публічного акціонерного товариства «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація», в якій останній просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 1 367171,58 грн. При цьому, суд виходив з наступного.

За приписами ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Одночасно, відповідно до п.3.11 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» Господарським процесуальним кодексом України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Враховуючи, що заява Публічного акціонерного товариства «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» відповідає приписам ст.22 Господарського процесуального кодексу України остання прийнята господарським судом.

Заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, яка надійшла до суду 29.03.2016р., була залишена судом без задоволення з огляду на наступне.

Згідно із ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, в тому числі, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до п.1 Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте, позивачем не було наведено жодних належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів вчинення відповідачем дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

З огляду на наведене вище у сукупності, клопотання заявника про забезпечення позову було залишено судом без задоволення.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13.06.2016р.

В судовому засіданні 13.06.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.1997р. між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерним товариством закритого типу «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація») було укладено договір на право тимчасового довгострокового користування землею (в тому числі, на умовах оренди), відповідно до п.1.1 якого Київська міська державна адміністрація на підставі розпорядження №577 від 06.05.1997р. надає, а Акціонерне товариство закритого типу «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» приймає в тимчасове довгострокове користування земельну ділянку загальною площею 19612 кв.м, в тому числі, за рахунок земель: капітальної одноповерхової промислової забудови - 2160 кв.м, капітальної двоповерхової промислової забудови - 3248 кв.м, тимчасової промислової забудови - 1141 кв.м, допоміжної та прилеглої території - 11139 кв.м, газонів з деревами 432 кв.м, газонів - 1546 кв.м згідно з планом коригування, що додається.

За умовами п.1.2 вказаного договору земельна ділянка надається в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 49 років, площею 19612 кв.м для експлуатації та обслуговування виробничої бази на вул.Олени Теліги, 6 у Шевченківському районі міста Києва.

08.04.2009р. між Акціонерним товариством закритого типу «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціальна науково-реставраційна проектна будівельно-виробнича компанія «Укрреставрація» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, відповідно до п.1.1 якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність нерухоме майно, яким є цілісний майновий комплекс (літ.А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З) загальною площею 7314,40 кв.м, розташований за адресою: місто Київ, вул.Теліги Олени, буд.6.

З наявної в матеріалах справи інформаційної довідки №55461530 від 08.03.2016р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що 31.08.2013р. право власності на нерухоме майно, яким є цілісний майновий комплекс (літ.А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З) загальною площею 7314,40 кв.м, розташований за адресою: місто Київ, вул.Теліги Олени, буд.6, було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРУМ ВЕСТ САЙД».

09.08.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» (підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРУМ ВЕСТ САЙД» (користувач) було укладено договір б/н на компенсацію витрат по сплаті податку за землю, відповідно до п.1.1 якого користувач компенсує підприємству витрати, пов'язані з оплатою підприємством орендної плати за земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно (приватна власність) користувача, що знаходиться за адресою: вул.Олени Теліги, 6 у Шевченківському районі міста Києва, загальною площею 19 612 кв.м до дати оформлення договору оренди земельної ділянки на користувача.

У п.1.2 договору б/н від 09.08.2013р. вказано, що підприємство зобов'язується надавати користувачу оригінали платіжних доручень по сплаті орендної плати протягом десяти календарних днів від дати отримання компенсаційного платежу від користувача.

За умовами п.2.3 договору б/н від 09.08.2013р. користувач здійснює компенсацію фактично здійснених підприємством платежів, підтверджених документально.

Згідно з п.3.1 договору б/н від 09.08.2013р. компенсація витрат проводиться користувачем у п'ятиденний строк з моменту пред'явлення підприємством рахунків до сплати.

Належні за цим договором платежі користувач сплачує підприємству у формі безготівкових банківських розрахунків, шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок підприємства, зазначений в договорі, або інший рахунок підприємства, про який користувач має бути заздалегідь повідомлений належним чином. Зобов'язання користувача щодо сплати платежів, передбачених договором, будуть вважатись виконаними належним чином у момент, коли відповідна сума грошових коштів у повному розмірі буде зарахована на рахунок підприємства (п.п.3.2, 3.3 договору б/н від 09.08.2013р.).

За змістом п.2.1 укладеного між сторонами правочину договір діє з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та до дати укладання договору оренди земельної ділянки на користувача або до дати розірвання договору оренди земельної ділянки з підприємством, в залежності від того, який факт буде першим.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір б/н від 09.08.2013р. як належну підставаму, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов'язків.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, ухвалою від 16.05.2016р. судом зобов'язано Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати інформацію про те, чи є чинним договір від 16.10.1997р. на право тимчасового довгострокового користування землею, укладений між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерним товариством закритого типу «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація», зареєстрований у книзі договорів на право тимчасового користування землею за № 91-5-00025.

На виконання вимог суду, листом №05707-9949 від 23.05.2016р. Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив про відсутність відомостей щодо розірвання, припинення чи скасування договору на право тимчасового довгострокового користування землею (в тому числі, на умовах оренди), укладеного з позивачем.

Під час розгляду справи у судових засіданнях відповідачем належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів оформлення права користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: місто Київ, вул.Теліги Олени, буд.6, надано не було.

Як свідчать наявні в матеріалах справи документи, на підставі договору б/н від 09.08.2013р. з метою отримання компенсацію за сплату орендних платежів за період з 10.2015р. по 03.2016р. позивачем було направлено на адресу відповідача рахунки-фактури №СФ-8 від 24.12.2015р. на суму 181 413,91 грн. (за жовтень 2015р.), №СФ-9 від 24.12.2015р. на суму 181 413,91 грн. (за листопад 2015р.), №СФ- від 27.01.2016р. на суму 181 413,91 грн. (за грудень 2015р.), №СФ- від 23.03.2016р. на суму 259 966,14 грн. (за січень 2016р.), №СФ- від 23.03.2016р. на суму 259966,14 грн. (за лютий 2016р.), №СФ- від 29.04.2016р. на суму 259 966,14 грн. (за березень 2016р.).

Наразі, обставини щодо направлення заявником вказаних рахунків на адресу відповідача (яка відповідає вказаній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) підтверджуються наявними в матеріалах справи фіскальним чеком №4631 від 28.12.2015р. та описом вкладення (рахунки за жовтень, листопад 2015р.), фіскальним чеком №4850 від 22.03.2016р. та описом вкладення (рахунок за грудень 2015р.), фіскальним чеком №9393 від 13.04.2016р. та описом вкладення (рахунки за січень, лютий 2016р.), фіскальним чеком 1953 від 12.05.2016р. та описом вкладення (рахунок до березень 2016р.).

Заперечення відповідача стосовно того, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ ВЕСТ САЙД" не було отримано рахунків на оплату, суд до уваги не приймає оскільки наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням №559 підтверджується, що відповідачем було отримано рахунки, виставлені заявником на компенсацію плати за землю за жовтень та листопад 2015р.

Одночасно, з приводу інших рахунків суд зазначає наступне.

У відповідності ст.1 Закону України «Про поштовий зв'язок» пересилання поштових відправлень (поштових переказів) - це сукупність операцій з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень (поштових переказів).

Пунктом 3 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, які затверджено Наказом №958 від 28.11.2013р. Міністерства інфраструктури України, передбачено, що нормативний строк пересилання поштових відправлень (крім простих листів та поштових карток) - це час, установлений для пересилання поштових відправлень від об'єкта поштового зв'язку місця приймання до об'єкта поштового зв'язку місця вручення.

Нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання.

Як зазначалось вище, всі рахунки-фактури на компенсацію витрат позивача було скеровано на адресу відповідача засобами поштового зв'язку, тобто, останні повинно було бути доставлено адресату у межах нормативних строків поштових пересилань.

Крім того, слід звернути увагу відповідача, що у відповідності до п.3.1 договору б/н від 09.08.2013р. компенсація витрат проводиться користувачем у п'яти денний строк з моменту пред'явлення підприємством рахунків до сплати.

Тобто, умовами укладеного між сторонами правочину компенсацію витрат поставлено в залежність саме від пред'явлення підприємством рахунків, що і було зроблено позивачем шляхом направлення документів поштою.

Отже, твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРУМ ВЕСТ САЙД» не нівелюють обов'язку останнього виконати умови договору б/н від 09.08.2013р. та компенсувати витрати Публічного акціонерного товариства «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» по сплаті податку за землю за період з жовтня 2015р. по березень 2016р.

До того, суд зазначає, що Публічним акціонерним товариством «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» представлено до матеріалів справи платіжні доручення та складені на підставі останніх податкові накладні (в тому числі, для формування податкового кредиту), в якості доказів понесення витрат на сплату земельного податку у спірний період.

Одночасно, судом прийнято до уваги пояснення позивача щодо включення до рахунків-фактур на компенсацію податку на додану вартість. При цьому, судом враховано наступне.

За приписами.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 14.1.185 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що 14.1.185. постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно пю1 ст.188 вказаного нормативно-правового акту База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

З огляду на наведене вище, заявником і було включено до рахунків-фактур податок на додану вартість та сформовано на підставі цього відповідачем податковий кредит.

При цьому, наявним в матеріалах справи листом №4358/ю/16-56-12-01-23 від 30.05.2016р. Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києва підтверджується формування Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРУМ ВЕСТ САЙД» податкового кредиту від Публічного акціонерного товариства «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація».

До того ж, судом прийнято до уваги, що наявні в матеріалах справи банківські виписки з рахунку заявника вказують на внесення відповідачем грошових коштів в якості компенсації витрат на оплату земельного податку за попередні періоди, що не є спірними у межах розглядуваної справи, з урахуванням податку на додану вартість.

Отже, виходячи з наведеного вище у сукупності, судом встановлено, що за період з жовтня 2015р. по березень 2016р. позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури на компенсацію витрат по сплаті податку на землю на загальну суму 1 324 140,20 грн.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Отже, приймаючи до уваги умови договору б/н від 09.08.2013р., суд дійшов висновку, що строк внесення відповідачем компенсації витрат позивача на оплату земельного податку за період з жовтня 2015р. по березень 2016р., настав.

Проте, за твердженнями заявника, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРУМ ВЕСТ САЙД» свої грошові зобов'язання за договором б/н від 09.08.2013р. виконано не було, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 1 324 140,20 грн.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, та належних і допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів належного виконання своїх обов'язків за договором б/н від 09.08.2013р. не надав, господарський суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРУМ ВЕСТ САЙД» про стягнення заборгованості в розмірі 1 324 140,20 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд також дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача про стягнення пені в розмірі 43 031,38 грн. При цьому, господарський суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.3.5 договору б/н від 09.08.2013р. у разі прострочення користувачем виконання зобов'язання, яке передбачає здійснення платежів на користь підприємства, користувач зобов'язаний сплатити підприємству штрафні санкції у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки, яка встановлюється Національним банком України, і діє у період прострочення, від відповідної суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення.

З огляду на порушення відповідачем строків здійснення компенсації сплаченого позивачем земельного податку, позивачем за період з 04.02.2016р. по 12.05.2016р. нараховано та заявлено до стягнення пеню на загальну суму 43 031,38 грн.

Після здійснення перевірки наведеного заявником розрахунку, суд дійшов висновку що останній є арифметично вірним, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Одночасно, як зазначалось вище 29.03.2016р. позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

Проте, всупереч приписів Закону України «Про судовий збір» не представлено суду доказів внесення до Державного бюджету України судового збору за подання відповідної заяви.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

У відповідності до Закону України «Про державний бюджет на 2016р.» мінімальна заробітна плата встановлюється в розмірі 1378 грн., а отже, за подання заяви про забезпечення позову позивачем повинно було бути внесено судовий збір в сумі 689 грн.

З огляду на наведене вище, судовий збір в сумі 689 грн. підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» на користь Державного бюджету України.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРУМ ВЕСТ САЙД» (04112, м.Київ, вул.Олени Теліги, буд.6, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» (04070, м.Київ, Контрактова площа, буд.4, ) заборгованість в розмірі 1 324 140,20 грн., пеню в сумі 43031,38 грн. та судовий збір в розмірі 20 507,60 грн.

3.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Спеціальне науково-реставраційне проектне будівельно-виробниче підприємство «Укрреставрація» (04070, м.Київ, Контрактова площа, буд.4, ) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 689 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

21.06.2016р.

Суддя Спичак О.М.