ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.06.2016 Справа № 920/416/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна», м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», м .Суми

про визнання угоди укладеною

СУДДЯ МОЇСЕЄНКО В.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Медведєва І.К., довіреність № СТС. 16.117.1 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Тищенко А.В.;

за участю секретаря судового засідання Сороки Л.М.

Суть спору: позивач просить суд визнати укладеною Додаткову угоду № 2 до Ліцензійного договору від 29.05.2014 № 5230 в редакції та за підписом ТОВ "Сітронікс Телеком Солюшнс Україна" від 25.02.2016р., яка долучена до позовної заяви, а також стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 18.04.2016 року порушено провадження у справі № 920/416/16 та призначено її розгляд в судовому засіданні на 10 год.00 хв. 11.05.2016р.

04.05.2016р. до господарського суду Сумської області надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітронікс Телеком Солюшнс Україна" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по даній справі.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 05.05.2016р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в зв'язку з необхідністю судом оглянути оригінали документів доданих до позовної заяви.

Представник позивача надіслав до суду електронною поштою клопотання від 10.05.2016р. № СТС.16.131.34.1 про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції в Київському апеляційному господарському суді. Також представник позивача зазначив, у випадку задоволення судом його клопотання, ним будуть направлені оригінали доданих до позовної заяви документів поштою до дати призначення судового засідання.

11.05.2016р. представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що позивач, всупереч рішенню господарського суду Сумської області від 20.10.2015р. по справі №920/1038/15, у додатковій угоді до договору від 25.02.2016р. в односторонньому порядку змінив дату здійснення ліцензійного платежу чим змінив саму формулу розрахунку курсової різниці, передбачену п.4.3 договору.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 11.05.2016 року клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та відкладено розгляд справи на 16.06.2016 року.

02.06.2016 року до господарського суду Сумської області на виконання ухвали господарського суду Сумської області від 11.05.2016 року по справі № 920/416/16 позивач для огляду у судовому засіданні надав оригінали документів, копії яких долучені до позовної заяви.

16.06.2016 року відповідач подав до суду пояснення по справі, в якому зазначив, що він заперечує проти позовних вимог, мотивуючи це тим, що позивачем порушено строки укладення додаткової угоди та невідповідністю додаткової угоди умовам договору № 5230 від 29.05.2014 року.

16.06.2016 року електронною поштою до господарського суду Сумської області від позивача надійшли заперечення на пояснення відповідача по справі.

В судовому засіданні 16.06.2016 року, яке проводилось в режимі відеоконференції з представником позивача, були оглянуті оригінали документів надані позивачем та заслухано позовні вимоги, заперечення відповідача та пояснення позивача на заперечення відповідача.

Ухвалою суду від 16.06.2016р. задоволено клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду справи , строк розгляду справи продовжено на 15 днів.

23.06.2016р. до господарського суду Сумської області надійшло клопотання позивача від 17.06.2016р. про внесення змін до позовних вимог, згідно якого позивач зазначає, що відповідачем 18.05.2016р. здійснено платежі за Договором від 29.05.2014р. № 5230 в розмірі несплаченої частини ліцензійного платежу за отримані ліцензії Microsoft в еквіваленті до іноземної валюти за курсом на момент укладення Договору, а саме в розмірі, що дорівнює грошовому еквіваленту середньозваженого курсу на міжбанківському ринку за даними НБУ від 29 травня 2014 року.

Як зазначає позивач, керуючись умовами п.4.3 Договору, враховуючи дату оплати, ним внесені зміни до редакції Додаткової угоди № 2 від 25.02.2016р., укладення якої є предметом позовних вимог у справі та перераховано розмір обов'язкової індексації станом за 7 календарних днів до дати здійснення платежу, а саме станом на 11.05.2016р. Позивач вважає, що дата 05.02.2015р. є не датою (терміном) для розрахунку дати індексації, а є кінцевою датою строку ( періоду) для виконання зобов'язання відповідача щодо оплати, яка здійснюється до 05.02.2015р. Як стверджує позивач, зазначена дата визначає кінцевий строк належного виконання відповідачем свого зобов'язання щодо оплати за договором та не може враховуватися при визначенні дати індексації, що здійснюється за сім календарних днів до дати здійснення платежу ,а не за сім календарних днів до дати закінчення строку за договором для оплати. Позивач вважає правомірним та таким, що відповідає умовам договору здійснення обов'язкової індексації вартості несплаченої частини за Договором із застосуванням середньозваженого курсу гривні до долара США на міжбанківському ринку за даними НБУ станом на 11.05.2016 року, що є датою за сім календарних днів до дати платежу такої частини, який здійснено 18.05.2016р.; відображення нового (індексованого) розміру ліцензійного платежу у додатковій угоді № 2 в редакції від 17.06.2016р.

Згідно даного клопотання позивач просить вважати редакцію Додаткової угоди № 2 від 25.02.2016р. , що подана у додатках до позовної заяви , зміненою та викладеною у редакції Додаткової угоди № 2 від 17.06.2016р., доданої до цього клопотання. Позивач просить прийняти та залучити до справи 920/416/16 нову редакцію Додаткової угоди № 2 від 17.06.2016р. до Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230, визнати укладеною Додаткову угоду № 2 в редакції від 17.06.2016р. до Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230.

До клопотання позивачем додані наступні документи: Додаткова угода № 2 до Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230, редакція від 17.06.2016р. на 1арк., платіжні доручення від 18.05.2016р. № 5861 та від 18.05.2016р. № 5862 на 2 арк., докази направлення відповідачу Додаткової угоди № 2 Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230 в 2-х примірниках за підписом ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» від 17.06.2016р. на 2 арк.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» , м. Київ звернулося до господарського суду Сумської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». Предметом позовних вимог є визнання укладеним Додаткової угоди № 2 до Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230 в редакції та за підписом ТОВ «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» від 25.02.2016 року.

23.06.2016р. до господарського суду Сумської області надійшло клопотання позивача від 17.06.2016р. про внесення змін до позовних вимог, згідно якого позивач просить суд вважати редакцію Додаткової угоди № 2 від 25.02.2016р., що подана у додатках до позовної заяви, зміненою та викладеною у редакції Додаткової угоди № 2 від 17.06.2016р., доданої до цього клопотання; Прийняти та залучити до справи № 920/416/16 нову редакцію Додаткової угоди № 2 від 17.06.2016р. до Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230; Визнати укладеною додаткову угоду № 2 в редакції від 17.06.2016р. до Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230.

Суд не погоджується з позицією позивача з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Як встановлено судом, позивач клопотанням про внесення змін до позовних вимог змінює позовні вимоги - просить визнати укладеним іншу додаткову угоду, яка не була предметом позовних вимог до початку розгляду справи по суті.

Крім того, в якості підстави для зміни предмету позову, позивач посилається на здійснення оплати заборгованості відповідачем за Договором 18.05.2014р., у зв'язку з чим, позивач у новій Додатковій угоді від 17.06.2016р. здійснив індексацію станом на 11.05.2016р. (за 7 календарних днів до дати фактичного платежу за рішенням суду).

Відповідно до п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 Господарського процесуального кодексу з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 Господарського процесуального кодексу.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 Господарського процесуального кодексу, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Враховуючи те, що позивачем у клопотанні про внесення змін до позовних вимог змінено як предмет, так і підстави позову після початку розгляду справи № 920/416/16 клопотання позивача від 17.06.2016р. про внесення змін до позовних вимог суд залишає без розгляду.

Стосовно первісних позовних вимог суд встановив наступне.

Відповідно до п. 4.3. Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230, сторонами договору визначено формулу з розрахунку кінцевої вартості ліцензій у випадку зміни середньозваженого курсу гривні до долара США на міжбанківському ринку, зафіксованого на момент укладення договору , а саме : Цк2= ЦК1 х К1 / К2, де

ЦК2 - розмір проіндексованого ліцензійного платежу на дату здійснення платежу;

Цкі - розмір ліцензійного платежу (роялті) на момент підписання на момент підписання договору; .

К1 - середньозважений курс гривні до долара США на міжбанківському ринку за даними НБУ за 7 днів до дати здійснення платежу, передбаченого п. 5.1. Договору;

К2 - середньозважений курс гривні до долара США на міжбанківському ринку на момент підписання договору. На момент підписання Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230 середньозважений курс гривні до долара США на міжбанківському ринку за даними НБУ становив 11,76 грн. за 1 долар США.

Відповідно до п. 4.4. Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230, новий (індексований) розмір ліцензійного платежу (роялті) відображається Ліцензіаром у відповідній додатковій угоді, яку Ліцензіар надає на підпис Ліцензіату у двох примірниках. Ліцензіат зобов'язується протягом 10 робочих днів з моменту отримання від Ліцензіара зазначеної додаткової угоди підписати її та повернути

один її примірник Ліцензіару з метою фіксації остаточного розміру чергового щорічного ліцензійного платежу (роялті) за договором.

Таким чином, умовами Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230 передбачено, що 05.02.2015р. сторони фіксують остаточний розмір платежу який відображається у додатковій угоді, що направляється позивачем відповідачу.

Як встановлено судом, до кінцевої дати здійснення платежу - 05.02.2015р. позивач не направив відповідачу додаткової угоди, як то передбачено п. 4.3. договору, оскільки обов'язок по оплаті проіндексованого платежу наступає лише у разу направлення позивачем відповідачу до 05.02.2015р. Додаткової угоди.

Таким чином, на день настання кінцевого строку платежу за умовами Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230 у відповідача були відсутні підстави для оплати проіндексованого платежу.

Аналогічного висновку дійшов господарський суд Сумської області у рішення від 10.10.2015р. по справі № 920/1038/15, яке залишено без змін Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У додатковій угоді від 25.02.2016р. позивач у відповідності до ч. 2 ст. 533 ЦК України здійснив індексацію заборгованості, при цьому позивачем всупереч судовим рішенням по справі № 920/1038/15 та п. 4.3., п. 5.1. Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230 в односторонньому порядку позивачем встановлена дата платежу 25.02.2016р., не взявши до уваги, що при укладенні договору, сторонами був визначений відмінний від ст. 533 ЦК України порядок зміни ціни договору, а саме визначена формула зміни вартості несплачених ліцензій.

Оскільки умовами Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230 не передбачено можливість в односторонньому порядку зміни умов (формули) розрахунку вартості ліцензій, наведений у Додатковій угоді від 25.02.2016р. розрахунок вартості несплачених ліцензій суперечить п. 4.3, 4.4. Ліцензійного договору від 29.05.2014р. № 5230 .

Виходячи з викладеного вище, суд відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітронікс Телеком Солюшнс Україна» ( 04136, м.Київ, вул. Південно-Сирецька,1-3, код 33332092) -відмовити.

Повне рішення складено 01.07.2016.

Суддя В.М. Моїсеєнко