РІШЕННЯ

"29" червня 2016 р.Справа № 921/273/16-г/16
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

Розглянувши справу

за позовом: Почаївської міської ради, вул.Воз'єднання, 16, м.Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, 47025

до відповідача: Почаївського споживчого товариства вул. Шевченка, 33, м.Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, 47025

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність № 667 від 07.06.2016 року

відповідача: не з'явився.

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

Почаївська міська рада, вул.Воз'єднання, 16, м.Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область звернулась із позовом до Почаївського споживчого товариства вул. Шевченка, 33, м.Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область про:

- виселення Почаївського споживчого товариства з нежитлового приміщення - 25/100 частини 5-ти поверхового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, площею 399,9 кв.м. розташованого за адресою вул.Возз'єднання, 5, м.Почаїв, Кременецького району Тернопільської області.

В судове засідання представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

29.06.2016 року від позивача надійшла Заява № 747 від 27.06.2016 року про доручення документів до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

23.06.2016 року від відповідача надійшло Клопотання № 2/99 від 23.06.2016, в якому, зокрема, просить суд про перенесення розгляду справи на інший день у зв'язку з перебуванням представника 29.06.2016 р. за межами області.

Розглянувши дане Клопотання відповідача суд вважає, що воно не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до п.п. 3.9.2 п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Також, у Клопотанні №2/99 від 23.06.2016 року про перенесення розгляду справи відповідач не навів жодних поважних причин неможливості заміни його повноважного представника у судовому засіданні 29.06.2016 року та неможливості розгляду справи без участі його представника.

У Клопотанні №2/99 від 23.06.2016 року відповідач також просить суд зупинити провадження у справі № 921/273/16-г/16, посилаючись на неможливість розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею справи за позовом Почаївського споживчого товариства про визнання договору оренди спірного приміщення продовженим (поновленим) на наступний період.

Суд, розглянувши вказане клопотання відповідача про зупинення провадження по справі, вважає, що в даному клопотанні слід відмовити, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Однак, відповідачем взагалі не обгрунтовано та не наведено достатніх доказів на підтвердження неможливості вирішення справи № 921/273/16-г/16 до розгляду справи за позовом Почаївського споживчого товариства до Почаївської міської ради про визнання договору оренди продовженим (поновленим) на наступний період (за даним програми "Діловодство господарського суду" справа № 921/360/16-г/17 порушена 24.06.2016 року суддею Андрусик Н.О.).

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

А відтак, розгляд справи №921/273/16-г/16 є можливим без розгляду справи № 921/360/16-г/17, а тому, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі № 921/273/16-г/16.

Також у Клопотанні №2/99 від 23.06.2016 року відповідач зазначає, що до даного Клопотання відповідач долучає копію позовної заяви Почаївського споживчого товариства до Почаївської міської ради про визнання договору оренди продовженим (поновленим) на наступний період та вказану позовну заяву просить суд вважати запереченням на позовні вимоги Почаївської міської ради у справі №921/273/16-г/16, оскільки в ній є повне обґрунтування незаконності позову про виселення Почаївського споживчого товариства із орендованого приміщення по вул. Воз'єднання, 5, м. Почаїв.

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що позовна заява є запереченням на позов по справі № 921/273/16-г/16 та відмовляє у прийнятті такої позовної заяви в якості заперечень (відзиву) по даній справі, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 59 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право після одержання ухвали про порушення справи надіслати: господарському суду - відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Як визначається ч. 3 ст. ст. 59 Господарського процесуального кодексу України відзив повинен містити: найменування позивача і номер справи; мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на законодавство, а також докази, що обгрунтовують відхилення позовної вимоги; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву (у тому числі про надіслання копій відзиву і доданих до нього документів позивачеві, іншим відповідачам, прокурору).

Відтак, заперечення на позов у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України мають подаватися саме у формі відзиву.

В ході розгляду справи представнику позивача розяснено його права та обовязки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України. Також розяснено наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника позивача.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

В своїй позовній заяві позивач як на підстави звернення до суду з даним позовом посилається на те, що між Почаївською міською радою (Наймодавець) та Почаївським споживчим товариством (наймач) 30 листопада 2004 року було укладено договір найму (оренди), на виконання якого Наймодавець передав, а Наймач прийняв по акту передання-приймання частини будівлі від 30.11.2004 р. Між сторонами 18.05.2012 р. було укладено договір про внесення змін до договору найму за реєстровим номером 621, п.1.1. якого встановлено строк дії договору оренди до 31 грудня 2014 р. В результаті закінчення строку дії договору Почаївське споживче товариство відмовилось звільнити орендоване майно та передати міській раді за актом прийому-передачі. 27 березня 2015 року господарським судом Тернопільської області було прийняте рішення по справі №921/141/15-г/7, яким позовні вимоги Почаївської міської ради задоволено та вирішено усунути перешкоди Почаївській міській раді Кременецького району Тернопільської області в користуванні майном -25/100 частини 5-ти поверхового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, площею 399,9 кв.м. розташованих за адресою вул.Возз'єднання,5 м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області шляхом зобов'язання Почаївське споживче товариство повернути майно у семиденний термін з моменту набрання рішенням законної сили. Дане рішення залишено в силі апеляційною та касаційною інстанцією. 08 липня 2015 року господарським судом Тернопільської області був виданий судовий наказ про примусове виконання рішення господарського суду від 27 березня 2015 року та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 17 червня 2015 року. 25 листопада 2015 року Почаївська міська рада отримала постанову про закінчення виконавчого провадження від 20 листопада 2015 року, у якій зазначалося наступне:

· 11.08.2015 року за невиконання рішення без поважних причин на боржника-Почаївське споживче товариство накладено штраф у розмірі 850 грн та встановлено новий строк виконання рішення до 18.08.2015 р.;

· 29.09.2015 року за невиконання рішення без поважних причин на боржника-Почаївське споживче товариство накладено штраф у розмірі 1700 грн.

Також як було встановлено державним виконавцем у даному приміщенні, яке необхідно повернути стягувачу здійснюється торгівля промисловими та продовольчими товарами, тобто знаходиться майно належне стягувачу. Виконавчим документом не встановлено звільнення даного приміщення від майна.

12 квітня 2016 року на адресу Почаївського споживчого товариства було надіслано лист за вих.№358 від 01.04.2016 року з повторною вимогою звільнити нежитлове приміщення; також в листі було звернено прохання на ім'я голови правління Почаївського СТ ОСОБА_2 про те, що з метою складення та підписання акта передачі-приймання нежитлового приміщення йому необхідно прибути в адміністративну будівлю Почаївської міської ради.

Також по факту невиконання рішення господарського суду Тернопільської області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано відповідну заяву відділу державної виконавчої служби Кременецького РУЮ, номер кримінального провадження №0000718, правова кваліфікація ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України.

Також як зазначає позивач в позовній заяві, відповідно ч.3 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу, що його видав.

Виконавчий документ був повернутий до господарського суду Тернопільської області згідно ч.3 ст.75 ЗУ "Про виконавче провадження".

Державним виконавцем були виконані всі можливі дії щодо повернення нежитлового приміщення та виконання рішення суду. Проте у зв'язку з відсутністю можливості реального виконання рішення суду про зобов'язання повернути майно виконавчий документ був повернутий до господарського суду Тернопільської області. На підставі цього постала необхідність подати новий позов про виселення Почаївського споживчого товариства з займаного приміщення.

При цьому позивач в своїй позовній заяві посилається на ст.ст.785,764 ЦК України, ст.ст.17,27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст.54,61,64,65,69,82 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2004 року між Почаївською міською радою (в подальшому Наймодавець) та Почаївським споживчим товариством (в подальшому-Наймач) було укладено договір найму (оренди), який посвідчено державним нотаріусом Почаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за №2189.

Згідно п.1.1. даного договору Наймодавець передає, а Наймач приймає в строкове платне користування (найм) 25/100 частин 5-ти поверхового житлового будинку з вбудованим не житловим приміщенням по вулиці Воззєднання під номером 5 в місті Почаїв Кременецького району Тернопільської області, загальною площею 399,9 кв.м., а Наймач зобовязується прийняти це майно, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути орендоване майно Наймодавцеві в належному стані.

Згідно п.2.1. договору найму (оренди) строк дії договору встановлюється сторонами у пять років.

Згідно п.2.2. договору найму(оренди) якщо наймач продовжує користуватися предметом цього договору після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечення Наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше застановлений договором найму.

Розділом 7 договору найму (оренди) передбачено умови припинення дії договору.

У відповідності до п.п. 7.1.7 п. 7.1 договору при припиненні договору "Наймач" зобов'язується протягом двох тижнів передати "Наймодавцеві" орендоване майно в належному стані. Про передачу майна складається акт.

30 листопада 2004 року між сторонами було складено АКТ передання-приймання частини будівлі, яким підтверджується виконання Наймодавцем обовязку з передання частини будівлі Наймачу за договором найму; у стані, що відповідає умовам договору найму; відсутність недоліків, що перешкоджають використанню будівлі відповідно до умов договору найму.

Разом з тим, в даному АКТі передання-приймання частини будівлі зазначено про складення даного АКТу сторонами договору найму частини будівлі, що посвідчений державним нотаріусом Почаївської державної нотаріальної контори від тридцятого листопада 2004 року (реєстр №2188), надалі договору найму.

В судовому засіданні 29.06.2016 року представник позивача в усному порядку пояснив, що в АКТі передання-приймання частини будівлі помилково зазначено реєстр №2188. А вірним необхідно вважати реєстр №2189.

18 травня 2012 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін до договору найму(оренди), у відповідності до п.1.1. якого сторони домовилися змінити строк дії договору найму (оренди) і встановили строк дії даного договору до 31 грудня 2014 року.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015 року у справі № 921/141/15-г/7 позовні вимоги Почаївської міської ради Кременецького району Тернопільської області задоволено та вирішено усунути перешкоди Почаївській міській раді Кременецького району Тернопільської області (вул. Возз'єднання, 16, м. Почаїв, Кременецького району, Тернопільської області, ідентифікаційний код-14052785) в користуванні майном - 25/100 частини 5-ти поверхового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, площею 399,9 кв.м, розташованих за адресою вул. Возз'єднання, 5, м. Почаїв, Кременецького району, Тернопільської області, шляхом зобов'язання Почаївське споживче товариство (вул. Шевченка, 19, м. Почаїв, Тернопільського району, Тернопільської області, ідентифікаційний код-30917486) повернути майно у семиденний термін з моменту набрання рішенням законної сили.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року рішення господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015 року у справі № 921/141/15-г/7 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.09.2015 року Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року залишено без змін.

08.07.2015 року господарським судом Тернопільської області на виконання вказаного рішення та Постанови Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 року видано наказ.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 17.05.2016 року у справі № 921/141/15-г/7 у задоволенні заяви Почаївського споживчого товариства про перегляд рішення господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015 року у справі № 921/141/15-г/7 за нововиявленими обставинами відмовлено. Рішення господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015 року у справі № 921/141/15-г/7 залишено без змін.

Згідно інформації з програми "Діловодство господарського суду" 07.06.2016 року матеріали справи № 921/141/15-г/7 за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Тернопільської області від 17.05.2016 року направлено до Львівського апеляційного господарського суду.

На даний час рішення суду від 27.03.2015 року у справі №921/141/15-г/7 є чинним.

Як визначається ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015 року по справі № 921/141/15-г/7 встановлено наступні юридичні факти, які не підлягають доведенню при вирішенню спору:

-Почаївська міська рада листом №671 від 23.12.2014 р.. який одержаний відповідачем 24.12.2014 р., повідомила останнього про припинення 31.12.2014 дії договору найму (оренди) від 30.11.2004 р. з підстав закінчення строку, на який його було укладено, та про необхідність звільнення орендованого приміщення шляхом складання акта приймання-передачі орендованого майна протягом двох тижнів після закінчення терміну дії договору найму;

-Почаївська міська рада надіслала на адресу Почаївського СТ рекомендовані листи №1 від 02.01.2015 р. (відправлений 05.01.2015 р.) та №27 від 20.01.2015 р. (відправлений 21.01.2015 р.) з повідомленням про припинення дії договору найму (оренди) від 30.11.2004 р. з підстав закінчення строку, на який його було укладено, а також про необхідність звільнення орендованого приміщення шляхом складання акта приймання-передачі орендованого майна

-дані повідомлення Почаївським СТ залишені без відповіді та реагування;

-відповідач протягом періоду з 31.12.2014 р. по день прийняття судом рішення (27.03.2015 р.) використовує приміщення для здійснення підприємницької діяльності без будь-яких правових на те підстав, яким є договір оренди, тим самим чинить перешкоди Почаївській міській раді в користуванні власним майном.

27.07.2015 року Відділом Державної виконавчої служби Кременецького управління юстиції винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання наказу господарського суду Тернопільської області від 08.07.2015 року у справі № 921/141/15-г/7.

20.11.2015 року Відділом Державної виконавчої служби Кременецького управління юстиції винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Тернопільської області від 08.07.2015 року у справі № 921/141/15-г/7 про: усунення перешкод Почаївській міській раді Кременецького району Тернопільської області (вул. Возз'єднання, 16, м. Почаїв, Кременецького району, Тернопільської області, ідентифікаційний код-14052785) в користуванні майном - 25/100 частини 5-ти поверхового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, площею 399,9 кв.м, розташованих за адресою вул. Возз'єднання, 5, м. Почаїв, Кременецького району, Тернопільської області, шляхом зобов'язання Почаївське споживче товариство (вул. Шевченка, 19, м. Почаїв, Тернопільського району, Тернопільської області, ідентифікаційний код-30917486) повернути майно у семиденний термін з моменту набрання рішенням законної сили.

В даній Постанові зазначено, зокрема, наступне:

-11.08.2015 р. за невиконання рішення без поважних причин на боржника Почаївське споживче товариство, код 30917486 накладено штраф у розмірі 850 грн та встановлено новий строк виконання рішення: до18.08.2015 р. включно;

-29.09.2015 р. за невиконання рішення без поважних причин на боржника - Почаївське споживче товариство, код 30917486 накладено штраф у розмірі 1700 грн.;

-21.10.2015 р. направлено подання в Кременецький РВ УМВСУ про вчинення злочину, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України;

- у даному приміщенні, яке необхідно повернути стягувачу здійснюється торгівля промисловими та продовольчими товарами, тобто знаходиться майно, неналежне стягувачу;

-виконавчим документом не встановлено звільнення даного приміщення від майна;

-відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав;

-виконавчий документ повертається до господарського суду Тернопільської області згідно ч. 3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно Довідки № 1728109.09/01-2016 від 10.02.2016 року про прийняття і реєстрацію заяви Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Заява Почаївської міської ради про те, що відповідно до наказу господарського суду Тернопільської області № 921/141/15-г/7 від 08.07.2015 року Почаївське споживче товариство, яке розташоване в м. Почаїв, вул. Шевченка, 19 Кременецького району, Тернопільської області в особі керівника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 умисно не виконує вищевказане судове рішення про усунення перешкоди Почаївській міській раді Кременецького району Тернопільської області (вул. Возз'єднання, 16, м. Почаїв, Кременецького району, Тернопільської області, ідентифікаційний код-14052785) в користуванні майном - 25/100 частини 5-ти поверхового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, площею 399,9 кв.м, розташованих за адресою вул. Возз'єднання, 5, м. Почаїв, Кременецького району, Тернопільської області, шляхом зобов'язання Почаївське споживче товариство (вул. Шевченка, 19, м. Почаїв, Тернопільського району, Тернопільської області, ідентифікаційний код-30917486) повернути майно у семиденний термін з моменту набрання рішенням законної сили, зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000718 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінивши по справі подані сторонами докази на предмет належності та допустимості по даній справі, суд дійшов до висновку, що в позові слід відмовити. При цьому суд виходив із наступного.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХIV від 21 квітня 1999 року з наступними змінами і доповненнями примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

Згідно п.8 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У відповідності до п.п. 7.1.3 п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року (з наступними змінами та доповненнями) під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Згідно п. 7.2 даної Постанови підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець міг скористатись своїм правом звернутись за власною ініціативою до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Однак, таким правом не скористався.

Також державний виконавець в силу положень Закону України "Про виконавче провадження" має право звертатись до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення. Однак, таким право не скористався.

Таким чином, твердження позивач, яке викладене в позовній заяві, про те, що "Державним виконавцем були виконані всі можливі дії щодо повернення нежитлового приміщення та виконання рішення суду. Проте у зв'язку з відсутністю можливості реального виконання рішення суду про зобов'язання повернути майно виконавчий документ був повернутий до господарського суду Тернопільської області", не приймається судом до уваги.

Також позивач в своїй позовній заяві зазначає про те, що в отриманій постанові про закінчення виконавчого провадження від 20 листопада 2015 року зазначено, зокрема, що "як було встановлено державним виконавцем у даному приміщенні, яке необхідно повернути стягувачу здійснюється торгівля промисловими та продовольчими товарами, тобто знаходиться майно належне стягувачу. Виконавчим документом не встановлено звільнення даного приміщення від майна". Разом з тим, в зазначеній постанові державним виконавцем зазначається про те, що "у даному приміщенні, яке необхідно повернути стягувачу здійснюється торгівля промисловими та продовольчими товарами, тобто знаходиться майно, неналежне стягувачу; виконавчим документом не встановлено звільнення даного приміщення від майна". Крім того, суд зауважує, що за майно (належне відповідачу, чи суборендарям відповідача), яке знаходиться в спірному приміщенні що підлягає поверненню Почаївській міській раді, несе відповідальність Почаївське споживче товариство. Здійснення торгівлі промисловими та продовольчими товарами та знаходження майна неналежного стягувачу в спірному приміщенні не є підставою для невиконання рішення суду.

Права, у тому числі право власності осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права (правова позиція Верховного суду України викладена в постанові від 23 грудня 2014 року у справі №5011-74/9393-2012).

Як вбачається із матеріалів справи, спір, що був предметом розгляду по справі № 921/141/15-г/7 виник із договірних відносин між сторонами договору найму (оренди) від 30 листопада 2004 року, який посвідчений державним нотаріусом Почаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №2189.

Даним рішенням суду вирішено усунути перешкоди Почаївській міській раді Кременецького району Тернопільської області (вул. Возз'єднання, 16, м. Почаїв, Кременецького району, Тернопільської області, ідентифікаційний код-14052785) в користуванні майном - 25/100 частини 5-ти поверхового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, площею 399,9 кв.м, розташованих за адресою вул. Возз'єднання, 5, м. Почаїв, Кременецького району, Тернопільської області, шляхом зобов'язання Почаївське споживче товариство (вул. Шевченка, 19, м. Почаїв, Тернопільського району, Тернопільської області, ідентифікаційний код-30917486) повернути майно у семиденний термін з моменту набрання рішенням законної сили.

Відтак, позивач - Почаївська міська рада Кременецького району Тернопільської області в силу умов договору (п.п.7.1.7.) найму (оренди) від 30.11.2004 року як "Орендодавець" в порядку ст. 16 Цивільного кодексу України скористався правом на захист свого права шляхом подання позову про усунення перешкод в користуванні майном шляхом зобов'язання Почаївське споживче товариство як "Орендаря" по даному договору повернути майно (з огляду на припинення строку дії даного договору).

У відповідності до ч.2 ст.30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Ухвалою від 07.06.2016 року суд зобов'язав позивача, зокрема, подати:

- повністю інформацію з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень щодо ВП №48182590;

- довідку щодо того, чи оскаржувались дії (бездіяльність) органу ДВС в порядку ст.121-2 ГПК України (стосується примусового виконання наказу господарського суду Тернопільської області №921/141/15-г/7 від 08.07.2015 року).

У Заяві № 747 від 27.06.2016 року про долучення документів до матеріалів справи позивач зазначив, зокрема, що Почаївською міською радою дії (бездіяльність) органу ДВС в порядку ст.121-2 ГПК України не оскаржувались; щодо надання повного обсягу інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень щодо ВП №48182590 повідомляє суд, що доступу до вищевказаного реєстру не має, постанови та інші акти органу ДВС, які було отримано Почаївською міською радою в ході виконавчого провадження.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як визначається ч. 1 ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з позовної заяви № 510 від 20.05.2016 року, підставою для звернення до суду з позовом про виселення Почаївського споживчого товариства із спірного приміщення в даній справі є невиконання відповідачем - Почаївським споживчим товариством рішення господарського суду Тернопільської області від 27.03.2015 року по справі № 921/141/15-г/7.

Як встановлено судом, позивач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 121 ГПК України та не звертався до суду із заявою про зміну способу виконання рішення по справі № 921/141/15-г/7; також позивач не звертався до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) органу Державної виконавчої служби в порядку ст.121-2 ГПК України, тобто позивач не використав усіх можливих способів захисту свого права на стадії виконання вже ухваленого рішення суду про усунення перешкод Почаївській міській раді Кременецького району Тернопільської області в користуванні майном - 25/100 частини 5-ти поверхового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, площею 399,9 кв.м, розташованих за адресою вул. Возз'єднання, 5, м. Почаїв, Кременецького району, Тернопільської області, шляхом зобов'язання Почаївського споживчого товариства повернути майно у семиденний термін з моменту набрання рішенням законної сили. Крім того, заява Почаївської міської ради зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000718 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що в позові слід відмовити.

У відповідності до ст.49 ГПК України судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 43,49,82,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 4 липня 2016 року

Суддя С.О. Хома