ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.06.16р. Справа № 904/2984/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський стрілочний завод", (м. Дніпропетровськ)

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", (м. Київ) в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 91 555,62 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 - юрисконсульт (дов. № 36-199 від 02.02.15р.)

від відповідача: ОСОБА_3 - юрисконсульт (дов. № 646 від 22.04.16р.)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський стрілочний завод" (далі-позивач) звернулося до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-відповідач) про стягнення вартості нестачі вантажу в розмірі 91 555,62 грн.

Сума позову складається з суми основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до залізничної накладної № 49366875 на адресу позивача від вантажовідправника ПАТ "МК "Азовсталь" 07.10.15р. у вагоні № 54751185 надійшов вантаж - накладка і підкладка рейкова (двоголові накладки 1Р50). Зазначений вагон виданий позивачу зі складанням комерційного акту РА № 007330/72 238 від 24.10.15р. Комерційним актом встановлена нестача вантажу масою 3210 кг. За розрахунком позивача вартість нестачі вантажу становить 91 555,62 грн. та є збитками позивача. За доводами позивача, враховуючи, що нестача вантажу утворилася під час перевезення вантажу, відповідальність за її нестачу має бути покладена на відповідача.

Позивач у судове засідання з'явився, але витребувані судом документи не надав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але 05.05.16р. надав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому вказується, що як зазначено у комерційному акті РА № 007330/238/72 складеному 24.10.2016 на станції ОСОБА_1 залізниці, вантаж прибув на станцію призначення в технічно справних вагонах, в комерційному відношенні в справному стані без слідів розкрадання з неушкодженою захисною сіткою. Відповідно до цього, висновки, що викладені в комерційному акті, не відображають факту незбережного перевезення, проте відображають факт внесення невірних відомостей у залізничну накладну або факт недовантаження продукції, у зв'язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, судом при друкуванні протоколу та ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року допущено описку, у зв'язку з тим, що 20.06.16р. є вихідним днем.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.16р. виправлено допущену у протоколі та ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року описку та вважати вірним:

"Розгляд справи відкласти на 21.06.16р. о 11 год. 00 хв.".

15 червня 2016 року представником позивача подано до канцелярії суду заперечення на відзив відповідача № 36-1186 від 09.06.16р., яким зазначає, що у комерційному акті немає вказівки на те, що вантаж прибув з неушкодженою захисною сіткою. В акті лише вказано, що вантаж укритий захисною сіткою, а про те, що сітка пошкоджена чи ні, в акті відомостей не міститься.

Комерційний акт РА № 007330/238/72 був складений не на станції призначення, а на попутній станції ОСОБА_1 залізниці При цьому підставою для складання комерційного акта РА № 007330/238/72 був акт загальної форми № 642 від 24.10.15р. Позивач запросив у відповідача копію зазначеного акта загальної форми, що послужила підставою для складання комерційного акта. Відповідач відмовився надати зазначений документ. На попутній станції ОСОБА_1 навмисне не вказали в комерційному акті факт пошкодження захисної сітки, щоб уникнути відповідальності за втрату вантажу.

Таким чином, при складанні комерційного акта на попутній станції одержувач вантажу позбавляється права вимагати складання іншого акта.

Відповідач у відзиві вказує, що при такому складанні комерційного акта відправник винен у внесенні неправдивих відомостей в залізничну накладну. В такому випадку відправник вантажу повинен бути притягнутий відповідачем до відповідальності за порушення статті 122 Статуту залізниць України, згідно з якою за неправильне вказано першу в накладних масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту (в розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення). Однак відповідач не надав доказів пред'явлення претензії до вантажовідправнику за комерційним актом РА № 007330/238/72 за внесення неправдивих відомостей в залізничну накладну.

Крім того, в справі є документи вантажовідправника про те, що вагон № 54751185 двічі зважувався на різних вагах вантажовідправника, розбіжностей при зважуванні не виявлено. Ця вага була вказана в залізничному накладної. Після зважування вагон був узятий під охорону до здачі вагона працівникам станції відправлення Сартана. Результати зважування були зафіксовані засобами відеоконтролю з додатком фотографій.

Також, представник відповідача долучає до матеріалів справи копію витягу з Держреєстру на відповідача.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за № НОМЕР_1 станом 27.04.2016 року юридичне місцезнаходження відповідача (Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця") - 03680, м. Київ, Печерський район, вул. Тверська, б. 5 - куди і направлялись ухвали суду.

Суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників позивача та відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровський стрілочний завод", як покупець, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ", як постачальник, був укладений договір поставки № МКП-156194/04/16. Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти та оплатити металопродукцію на умовах цього договору.

Згідно п.п. 3.1., 3.2. договору, поставка товару здійснюється партіями. Під партією товару розуміється переданий на умовах цього договору товар по одній специфікації. Умови поставки товару, із застосуванням міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів (Інкотермс 2000), вказуються в специфікації до цього договору.

Відповідно до п. 3.3. договору, поставка товару здійснюється залізничним транспортом, якщо інше не зазначено в специфікаціях до цього договору.

Постачальник забезпечує висновок вантажовідправником договору перевезення товару залізничним транспортом (п. 3.4. договору).

У відповідності до п. 11.5. договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладення органами управління сторін, що мають відповідні повноваження (при наявності таких вимог).

Пунктом 11.6. договору встановлено, цей договір діє до 31 грудня 2015 року. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов'язань за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "МК "Азовсталь" здало для перевезення на станції Сартана у вагоні № 54751185 вантаж - "Накладки і підкладки рейкові (двоголові накладки 1Р50)" для доставки його одержувачу Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський стрілочний завод", станція призначення - Нижньодніпровськ ОСОБА_1 залізниці, що підтверджується залізничною накладною № 49366875 (а.с. 30).

Завантаження вантажу здійснене вантажовідправником.

26.10.2015р. вантаж прибув на станцію Нижньодніпровськ ОСОБА_1 залізниці.

26.10.2015р. вантаж виданий одержувачу зі складенням комерційного акту РА № 007330/72 238 від 24.10.2015р.

Відповідно до вказаного комерційного акту, здійснена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, що прибув відправленням вказаним на лицьовій стороні даного акту, з переважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах ст. Пологи повірені 01.07.2015, приймальник ОСОБА_4, прийомоздавальник заводу ОСОБА_5 в присутності в.о. начальника станції ОСОБА_6 Згідно перевізного документа вказано вагу: тара 22960 кг, нетто 62190 кг, що менше ваги вказаної в документі на 3210 кг. Згідно накладної в графі 7 значиться: вантаж вкритий захисною сіткою, вага сітки 131 кг., в графі 49 відмітка: Охорона ж.д. В комерційному відношенні завантаження рівномірне нижче бортів вагону на 1.6м, рівномірна, вкритий захисною плівкою. У технічному відношенні вагон справний, двері та люки закриті. Подана телеграма.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 862/5083, визначено норму недостачі при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні.

Позивач визначив вартість нестачі вантажу, з урахуванням норми недостачі, яка за розрахунком останнього становить 91 555,62 грн.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 924 Цивільного кодексу України встановлює, що перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ч. 1 ст. 314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Статтею 924 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі втрати або нестачі вантажу за заподіяну при перевезенні шкоду перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до ст. 114 Статуту, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Статтею 115 Статуту, закріплено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Як вбачається з комерційного акту РА № 007330/72 238 від 24.10.2015р., виявлено недостачу вантажу у вагоні № 54751185 у кількості 3210 кг.

Оскільки вагон з вантажем був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень до відправника, вантаж прибув у технічно справному вагоні, враховуючи дані, наведені в комерційному акті, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу у спірних правовідносинах в силу ст. 110 Статуту залізниць покладається на залізницю.

З матеріалів справи не вбачається підстав для звільнення залізниці від відповідальності.

Відповідно до комерційного акту РА № 007330/72 238 від 24.10.2015р., вантаж прибув у технічно справному вагоні, двері та люки зачинені.

У складеному комерційному акті не наведено докладного опису обставин, за яких сталося незбереження вантажу, відсутній будь-який опис несправностей, що могли призвести до втрати вантажу на шляху прямування і, відповідно, свідчили б про вину вантажовідправника у завантаженні вантажу у технічно-несправний вагон чи непридатний у комерційному відношенні.

Як зазначено в п. 3.3. роз'яснень президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", якщо у комерційному акті відсутній докладний опис обставин, за яких сталося незбереження вантажу, зокрема, про стан запірно-пломбувальних пристроїв та пломб, технічного стану вагона (контейнера) тощо, залізниця несе відповідальність за незбереження вантажу, доки не доведе відсутність своєї вини.

Окрім того, відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до ст.ст. 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків, заподіяних несхоронним перевезенням вантажу у сумі 91 555,62 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 32 - 34, 49, 82 - 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі його відокремленого підрозділу - Регіональна філія "ОСОБА_1 залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський стрілочний завод" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Любарського, 181; ) 91 555 (дев'яносто одна тисяча п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 62 коп. збитків, 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.06.16р.

Суддя ОСОБА_7