КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Справа№ 910/19746/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Єрмаков Я.Ю. - дов. № 19/04-02 від 19.04.2016р.

від відповідача: Шипов К.Ю. - дов. № 1-39 від 04.03.2016р.

від третьої особи: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р.

у справі № 910/19746/15 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солстрой"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Будсервіс"

про стягнення 337 396, 63 грн.

В судовому засіданні 15.06.2016р. відповідно до ст. ст. 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Алакор Сіті» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солстрой" про стягнення 377 396, 63 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт за договором підряду №29-04-013 від 29.04.2013р., заборгованість за яким позивачем замість відповідача була сплачена на користь третьої особи згідно договору поруки № 01-04/15дп від 01.04.2015р., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача 377 396, 63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2015р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІС».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. по справі №910/19746/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального та матеріального права, рішення прийнято з неправильним з'ясуванням фактичних обставин справи, оскільки місцевим господарським судом не встановлювався факт порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду та виникнення у останнього обов'язку оплатити виконані роботи згідно даного договору.

Одночасно апелянтом було заявлено клопотання в порядку ст. 38 ГПК України про витребування доказів, в якій останній просив суд витребувати у відповідача та третьої особи докази прийняття виконаних робіт за договором підряду № 29-04-013 від 29.04.2013р. та додатковою угодою № 3 до договору підряду, докази здійснення оплати за договором підряду № 29-04-013 від 29.04.2013р. та додатковою угодою № 3 до договору підряду, акти виконаних робіт додані до листів третьої особи та відповідача № 52 від 20.08.2014р. та №60 від 26.09.2014р. разом з оригіналами зазначених листів, яке колегією суддів відхилено, оскільки аналогічне клопотання позивача було предметом розгляду в суді першої інстанції та вже було частково задоволене судом.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті" 17.02.2016р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Куксов В.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2016р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 09.03.2016р.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції склад колегії суддів змінювався, розгляд справи у відповідності до ст. 77 ГПК України відкладався, останній раз на 15.06.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.06.2016р. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 15.06.2016р. заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції 15.06.2016р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.04.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Солстрой» (відповідач, генпідрядник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будсервіс» (третя особа, виконавець за договором) укладено договір підряду № 29-04-013 (надалі - договір підряду), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених даним Договором, субпідрядник (виконавець) зобов'язується організувати та виконати повний комплекс робіт з використанням власних матеріалів та обладнання по об'єкту «Торговельно-складський комплекс з офісними приміщеннями та парковкою на перетині вулиці Академіка Заболотного та Столичного шосе в Голосіївському районі м. Києва».

Термін виконання робіт з квітня 2013 року по 31 грудня 2013 року, у відповідності із термінами загального графіка виконання робіт на об'єкті. Термін виконання робіт на об'єкті може бути змінено шляхом підписання сторонами додаткової угоди до даного Договору (п. 2.1, 2.2 договору).

Сторонами неодноразово вносилися зміни до Договору підряду в частині терміну виконання робіт та договірної ціни.

Зокрема, між сторонами Договору підряду укладені Додаткова угода № 1 від 03.06.2013р., Додаткова угода № 2 від 13.12.2013р., Додаткова угода № 3 від 03.07.2014 р.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору підряду розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі підписаних генпідрядником актів приймання-передачі виконаних робіт, які подає підрядник не пізніше 25 числа звітного місяця, а генпідрядник розглядає і підписує протягом 5 днів з дати отримання, або надає мотивовану відмову від приймання робіт, де обґрунтовано повідомляє причини відмови від підписання акту.

Згідно п. 4.2.2 Договору генпідрядник розраховується з підрядником за виконані роботи з утриманням розміру авансового платежу отриманого згідно п.4.1 в 15-денний термін після підписання Акту про прийняття виконаних робіт та надходження від Замовника будівництва коштів, шляхом безготівкового перерахунку коштів на його розрахунковий рахунок, за умови отримання коштів від замовника будівництва.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач стверджує, що він як замовник будівництва об'єкта згідно договору № 23/02-06 генерального підряду на будівництво торговельно-складського комплексу з офісними приміщеннями та парковкою від 15.07.2015р., мав в подальшому отримати від генпідрядника результати виконаних робіт та виконавчу документацію за Договором підряду.

За твердженням позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДСЕРВІС", як підрядник за Договором підряду у повному обсязі виконало комплекс робіт з будівництва об'єкту за Договором підряду, відповідні Акти були передані відповідачу для підписання, на підтвердження чого позивач надає листи від 20.08.2014р. № 52 та від 26.09.2014р. № 60, а також Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015р.

Однак, відповідач, в порушення умов Договору підряду акти виконаних робіт не підписав, мотивованої відмови від їх підписання не надав, та, відповідно оплату виконаних робіт не здійснив.

З метою отримання виконавчої документації по Договору підряду, 01.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алакор Сіті» (позивач, поручитель за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІС» (третя особа, кредитор за договором) укладено договір поруки № 01-04/15дп (надалі - Договір поруки), відповідно до п. 1.1. якого у відповідності до цього Договору сторони встановлюють, що поручитель поручається перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Солстрой» (далі - боржник) грошових зобов'язань за Основним договором, передбачених розділом 2 цього Договору. Відповідно поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за порушення боржником своїх грошових зобов'язань перед кредитором, які виникають з умов Основного договору, передбаченого розділом 2 цього Договору виключно в межах передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1 Договору поруки під Основним договором в цьому Договорі розуміють Договір підряду №29-04-013 від 29 квітня 2013 року та Додаткову угоду №3 від 03.07.2014р. до Договору підряду, укладені між кредитором та боржником.

У будь-якому випадку поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за порушення боржником своїх грошових зобов'язань за Основним договором виключно в межах суми 377 396,63 грн. (п. 2.2.1 Договору поруки).

Пунктом 3.1 Договору поруки сторони погодили, що поручитель зобов'язаний у разі порушення боржником обов'язку за Основним договором, самостійно виконати зазначений обов'язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора протягом трьох банківських днів шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора.

Цей договір, згідно п. 4.1., набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Приписами ст. 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач зазначає, що 20.04.2015р. на його адресу надійшла вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІС» про виконання зобов'язання № 20/04-15, у якій останній просив перерахувати грошові кошти у сумі 377 396, 63 грн. протягом 3 (трьох) банківських днів у зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЛСТРОЙ» взятих на себе зобов'язань за Договором підряду.

На виконання Договору поруки 22.04.2015р. позивач перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІС» грошові кошти у розмірі 377 396,63 грн.

Згідно п. 3.2 Договору поруки у випадку виконання поручителем обов'язків боржника за Основним договором у повному обсязі передбаченому цим Договором, кредитор зобов'язується передати поручителю всі документи, що підтверджують обов'язок боржника у дводенний строк з дня виконання обов'язку.

На виконання вказаного пункту Договору поруки, 22.04.2015р. позивачем та третьою особою було складено Акт № 1 приймання-передачі документів за договором поруки від 01.04.2015р. № 01-04/15дп, відповідно до якого третя особа передала, а позивач прийняв наступні документи: Технічні умови № 3944 (від 07.02.2013 року); Лист про призначення комісії для технічного прийняття водопроводу; гарантійний лист на якість робіт; Акт технічного прийняття водопроводу; Акт на закриття прихованих робіт; Акт на проведення попереднього випробування водопроводу; Акт проведення гідравлічного випробування; Акт на промивку мереж; результат санітарно-мікробіологічного дослідження води; Протокол № 0317 дослідження питної води; Акт проведення дезінфекції мережі; Графік відключення водопроводу; фото фіксація колодязів; накладні і сертифікати на матеріали; Генплан і виконавчий профіль побудованої мережі; Акт технічного приймання напірного каналізаційного колектора; копія листа №52 від 20 серпня 2014 року до ТОВ "Солстрой" про підписання акту виконаних робіт на суму 302 213, 80 грн.; копія листа №60 від 26 вересня 2014 року до ТОВ "Солстрой" про підписання акту виконаних робіт на суму 302 213, 80 грн.; копія Договору підряду №29-04-013 від 29.04.2013 року; копія Додаткової угоди №3 від 03.07.2014 року до Договору підряду №29 від 29.04.2013 року.

Згідно ч. 2. ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

06.09.2015р. позивач, скориставшись правом, наданим ст. 556 ЦК України, звернувся до відповідача з претензією вих. № 120/6 від 09.06.2015р., у якій просив сплатити заборгованість у розмірі 377 396,63 грн.

За твердженням позивача, вказана претензія залишена без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 ст. 838 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

На підтвердження факту наявності заборгованості відповідача перед третьою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДСЕРВІС" за Договором підряду у розмірі 377 396,63 грн. позивачем надано суду лист від 20.08.2014р. № 52, у якому зазначається про направлення відповідачу акта виконаних робіт за серпень 2014р., лист від 26.09.2014р. № 60, в якому йдеться про направлення акта виконаних робіт за вересень 2014р., Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015р., у якому зазначається, що відповідач відмовився від його підписання, а також довідку Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДСЕРВІС" від 20.04.2015р. вих. № 20-01/15д.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Положеннями статті 882 Цивільного кодексу України визначено порядок передання та прийняття робіт за договором будівельного підряду.

Так, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття (ч. 1).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів повідомлення третьою особою відповідача про готовність до передання робіт.

Пунктом 4.3 Договору підряду сторони погодили, що остаточний розрахунок за виконані роботи, передбачені даним Договором, генпідрядник здійснює тільки після завершення робіт з будівництва Об'єкту, про що сторони підписують кінцевий Акт про виконання усього комплексу робіт за Договором та надання підрядником документації, що підтверджує якість використаних матеріалів, передачі виконавчої документації у повному обсязі.

Учасниками процесу не надано суду жодних доказів на підтвердження складення та підписання/непідписання кінцевого Акту про виконання усього комплексу робіт за Договором, як це передбачено умовами Договору.

Зазначена умова є суттєвою, оскільки обов'язок відповідача щодо остаточного розрахунку з третьої особою за виконані роботи виникає тільки після дотримання усіх умов, передбачених п. 4.3 Договору.

Суд неодноразово зобов'язував позивача надати докази, які б підтверджували, що у відповідача існувала заборгованість перед Товариством обмеженою відповідальністю "БУДСЕРВІС" саме у розмірі 377 396,63 грн.

З письмових пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що єдиним доказом, що підтверджує заборгованість у розмірі 377 396,63 грн. є довідка Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДСЕРВІС" від 20.04.2015р. вих. № 20-01/15д.

Зі змісту вказаної довідки вбачається, що заборгованість у розмірі 377396,63 грн. складається із заборгованості у розмірі 289 182,83грн., які існувала у відповідача станом на 25.03.2015р., при цьому не міститься жодного посилання, на підставі яких актів виконаних робіт виникла зазначена заборгованість; та заборгованість у розмірі 88 213, 80 грн., яка виникла на підставі не підписаного відповідачем акту виконаних робіт по Додатковій угоді № 3 до Договору підряду.

Дослідивши зазначену довідку, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що остання не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості відповідача у розмірі 377 396,63 грн. з огляду на наступне.

Належними та допустимими доказами, які підтверджують факт виконання робіт за Договором підряду, та підставою для проведення розрахунків і виконання зобов'язань є акти виконаних робіт.

Позивачем не надано жодного акту, який би підтверджував виконання робіт третьою особою на суму 289 182,83 грн., не зазначено на підставі яких актів виникла вказана заборгованість та за який період.

Складена в односторонньому порядку довідка про заборгованість не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не може бути належним доказом наявності заборгованості.

Що стосується заборгованості у розмірі 88 213,80 грн., яка за твердженням позивача виникла на підставі направленого відповідачу, однак не підписаного акту виконаних робіт на суму 302 213,80 грн., колегія суддів зазначає, що ні позивачем, ні третьою особою не надано актів, про які йдеться у листах від 20.08.2014р. № 52 та від 26.09.2014р. № 60. Доказів направлення зазначених листів та актів відповідачу суду також не надано.

Так, додатковою угодою №3 від 03.07.2014р. до договору підряду №29-04-013 від 29.04.2013р. між відповідачем та 3-ю особою було узгоджено виконання 3-ю особою комплексу додаткових робіт на об'єкті, які зазначені в п.1 додаткової угоди.

Пунктом 3 додаткової угоди №3 погоджено тверду договірну ціну будівельних робіт, передбачених до виконання даною додатковою угодою згідно додатку №1 відповідно до розрахунку (302 213, 80 грн. - 265 310, 58 грн. = 36 903, 22 грн. з ПДВ (а.с.27-28, т.1).

Додатком №1 до додаткової угоди №3 від 03.07.2014р. визначено договірну ціну, її обґрунтування та найменування витрат на загальну суму 302 213, 80 грн., серед яких зазначені прямі витрати, заробітна плата, вартість матеріальних ресурсів, вартість експлуатації будівельних машин і механізмів, загальновиробничі витрати, прибуток, кошти на покриття адміністративних витрат будівельно-монтажних організацій, податок на додану вартість (а.с.29-30, т.1).

При цьому, комплекс додаткових робіт, визначений в додатковій угоді №3 жодним чином не узгоджується з тим обґрунтуванням і найменуванням витрат, зазначених в додатку №1 до вказаної додаткової угоди №3.

Колегія суддів звертає увагу на те, що додатковою угодою №3 від 03.07.2014р. визначено тверду грошову ціну комплексу додаткових будівельних робіт - 36 903, 22 грн. з ПДВ виходячи із розрахунку (302 213, 80 грн. вартість робіт - 265 310, 58 грн. авансових платежів = 36 903, 22 грн.), але аж ніяк не 88 213, 80 грн., як зазначає позивач з посиланням на довідку 3-ї особи про заборгованість (а.с.42, т.1), в якій містяться дані про аванс в сумі лише 214 000, 00 грн.

Щодо Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015р. (форми КБ-2в), в якому зазначено, що відповідач відмовився від його підписання, колегія суддів відзначає, що ні позивачем, ні третьою особою не надано жодних доказів його направлення відповідачу, відповідно оскільки вказаний акт не був направлений відповідачу, то у останнього не виникло обов'язку щодо його оплати.

Відповідно до п. 3.2 Договору поруки у випадку виконання поручителем обов'язків боржника за Основним договором у повному обсязі передбаченому цим Договором, кредитор зобов'язується передати поручителю всі документи, що підтверджують обов'язок боржника у дводенний строк з дня виконання обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Документи, передані по Акту № 1 приймання-передачі документів за договором поруки не підтверджують обов'язку боржника саме на спірну суму в розмірі 377 396,63 грн.

Також, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять розрахунку, який би надав можливість встановити період виникнення заборгованості відповідача та розмір заборгованості саме у заявленій позивачем сумі.

Враховуючи недоведеність та непідтвердженість заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДСЕРВІС" у розмірі 377 396,63 грн. за Договором підряду на момент укладення Договору поруки, сплата заборгованості позивачем у розмірі 377 396,63 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДСЕРВІС" була безпідставною, оскільки не підтверджується жодними первинними документами.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 377 396, 63 грн. заборгованості за договором підряду №29-04-013 від 29.04.2013р., які позивачем належними та допустимими доказами не доведені, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення від 13.10.2015р.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алакор Сіті" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. у справі №910/19746/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. у справі №910/19746/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/19746/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв