КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Справа№ 925/97/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Дикунської С.Я.

Алданової С.О.

за участю представників:

Від позивача: представник не з'явився,

Від відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Імперіал плюс"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.03.2016 року

у справі № 925/97/16 (суддя: Потапенко В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртарастандарт"

до Приватного підприємства "Імперіал плюс"

про стягнення 17 551 грн. 61 коп.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Товариство з обмеженою "Укртарастандарт" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного підприємства "Імперіал плюс" про стягнення 17 551,61 грн., з яких 9 150,12 грн. основного боргу, 828,07 грн. 3 % річних та 7 573,42 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №6 від 11.02.2013 року щодо оплати за поставлений позивачем товар.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 14.03.2016 року у справі № 925/97/16 позов задоволено частково, а саме стягнуто з Приватного підприємства "Імперіал Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртарастандарт" 9 150,12 грн. основного боргу, 828,07 грн. 3 % річних, 7 562,63 грн. інфляційних втрат та 1 378,00 грн. судового збору.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у нього відсутня заборгованість перед позивачем, оскільки в процесі закатки готової продукції було виявлено та відбраковано кришки через витіснення уплотнюючої резинки назовні, що в свою чергу призвело до браку готової продукції, у зв'язку з чим підприємство понесло матеріальні збитки.

Позивачем було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти її вимог заперечує та просить суд залишити без задоволення.

Представниками сторін не використано наданого їм законом права на участь їх представників у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Причин неявки суду не повідомлено. Матеріали справи містять докази належного їх повідомлення про час та місце судового засідання, а саме поштові повідомлення № 14037245, № 14037237.

Згідно з пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає за можливе розглядати справу у відсутності представників сторін, повідомлених належним чином про час та місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртарастандарт (Постачальник) та Приватним підприємством "Імперіал Плюс" (Покупець) укладено договір поставки №6, за умовами якого Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах цього Договору товар (далі - Товар) - кришку СКО 1-82 у кількості, зазначеній у товарних накладних, які є невід'ємною частиною договору. Накладні оформляються на кожну партію товару і мають силу специфікації до цього договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору Покупець оплачує товар, що поставляється Постачальником протягом 14 календарних днів з моменту відвантаження товару Постачальником.

Згідно з умовами п.п. 11.1., 11.2. Договору - договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2013 року.

Як передбачено ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов Договору позивачем було здійснено поставку товару в кількості 50 000 шт. кришки СКО 1-82, загальна вартість якого становить 18 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 11093 від 11.09.2013 року, яка підписана та скріплена печатками обох сторін (а.с. 24).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару виконав частково, перерахувавши позивачу 8 849,88 грн. вартості отриманого товару.

Матеріали справи свідчать про те, що 09.12.2015 року позивач направив відповідачу претензію, в якій вимагав сплатити 9 150,12 грн. заборгованості за поставлений товар, а також 787,53 грн. 3 % річних, 7 472,77 грн. інфляційних втрат, у термін 30 календарних днів з дня отримання претензії.

Встановлено, що у відповідь на зазначену претензію відповідач відмовив позивачу у її задоволенні, посилаючись на те, що в результаті виявленого та відбракованого товару (кришок) ПП "Імперіал плюс" понесло матеріальні збитки.

Судова колегія вважає, що не заслуговує увагу посилання апелянта на те, що у нього відсутня заборгованість перед позивачем, оскільки в процесі закатки готової продукції було виявлено та відбраковано кришки через витіснення уплотнюючої резинки назовні, що в свою чергу призвело до браку готової продукції, у зв'язку з чим підприємство понесло матеріальні збитки, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3.2. Договору претензії Покупця щодо якості Товару, що не відповідає вимогам п. 4.1 договору приймаються Постачальником протягом 10 днів з дати поставки товару.

У п. 3.3. Договору сторони передбачили, що якщо Покупець не виставив претензію протягом обумовленого строку, він втрачає право на виставлення претензії.

Як встановлено вище, позивач поставив відповідачу товар 11.09.2013 року.

Отже, строк, в якому відповідач мав право звернутися до позивача з претензією щодо якості поставленного товару, закінчився 22.09.2013 року.

Судова колегія не приймає до уваги наданий відповідачем акт щодо бракованих кришок, оскільки він не містить дати його складання та відповідачем не надано доказів його відправки позивачу.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача з претензією щодо якості поставленного товару до 22.09.2013 року, судова колегія приходить до висновку про те, що заперечення відповідача щодо поставки позивачем товару неналежної якості є необґрунтованими.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 9 150,12 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 828,07 грн. 3 % річних, 7 573,42 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перерахувавши розмір інфляційних втрат, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 7 562,63 грн.

Перерахувавши розмір 3 % річних, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню повністю у розмірі 828,07 грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апелянтом належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи встановлене вище, судова колегія дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду, яким позов задоволено частково, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Імперіал плюс" на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.03.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 14.03.2016 року у справі № 925/97/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 925/97/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.Я. Дикунська

С.О. Алданова