ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р.Справа № 922/1415/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "БКФ Осанна", м.Трускавець Львівської області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Ітер", м.Харків,
про стягнення 2000,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "БКФ Осанна" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Ітер" грошових коштів у сумі 2000,00 грн., які були перераховані позивачем згідно електронного рахунку № 31 від 14.01.2016р. за поставку редуктора черв'ячного 24*40, передаточне число від 1 до 40, у зв'язку з невідповідністю поставленого товару технічним даним та параметрам типу бетономішалки позивача. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

У судове засідання, яке відбулося 29.06.2016р., представник позивача не з'явився. 21.06.2016р. до суду надійшло клопотання позивача про проведення даного судового засідання у режимі відеоконференції.

У задоволенні вищевказаного клопотання позивача було відмовлено ухвалою господарського суду від 22.06.2016р.

Присутня у попередньому судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився; витребувані судом документи не надав; про причину неявки суд не повідомив; доказів отримання відповідачем копії ухвали про відкладення розгляду справи на 29.06.2016р. на час даного судового засідання до суду не надійшло. Копія попередньої ухвали, надіслана на адресу відповідача: 61023, м.Харків, вул.Пушкінська, буд. 109 (згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань), повернута до господарського суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання (за місцезнаходженням згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), проте не скористався наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правами на участь у судовому засіданні, а також не надав суду жодного доказу в обгрунтування заперечень проти позову або на підтвердження належного виконання договірних зобов'язань, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

14.01.2016р., згідно попереднього замовлення на поставку редуктора черв'ячного 24*40, передаточне число від 1 до 40, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Ітер" (відповідачем, постачальником) на адресу Приватного підприємства "БКФ Осанна" (позивача, покупця) було виставлено електронний рахунок № 31 для оплати даного товару на суму 2000,00 грн.

Платіжним дорученням № 15 від 15.01.2016р. позивачем було здійснено оплату товару, згідно виставленого рахунку, у повному розмірі.

Даний товар був доставлений позивачеві 20.01.2016р. через Транспортну компанію "САТ", що підтверджується декларацією за № 029001988.

Як зазначає позивач, при візуальному огляді у приміщенні ТОВ транспортна компанія "CAT" було встановлено, що редуктор, який було відправлено на його адресу, істотно менший, ніж редуктор, який встановлено на нашому бетонозмішувачі. Згідно з правилами транспортної компанії "САТ" товар було відразу повернено на адресу постачальника, при цьому накладної на отримання товару позивач не підписував, відповідно, ніяких документів на відправлення товару не оформлював.

26.01.2016р. позивачем було направлено на електронну адресу відповідача globalprom.info@;gmail.com листа за № 4/01 з проханням повернути кошти, в зв'язку з тим, що товар не відповідає необхідним технічним параметрам.

Позивач зазначає, що усні перемовини щодо повернення коштів велись з відповідачем протягом тижня, та в ході них позивачу було запропоновано придбати товар відповідних технічних параметрів вищої вартості.

03.02.2016р. на електронну адресу позивача надійшла пропозиція про повернення нами коштів за транспортні послуги та подальше врегулювання повернення попередньої оплати. Проте, надалі відповідач з позивачем не зв'язувався, на дзвінки не відповідав.

13.02.2016р. позивачем на адресу відповідача було направлено листа за № 6/02 з вимогою повернути кошти. Дану вимогу відповідач проігнорував, коштів не повернув.

Відповідно до п. 1 ст. 672 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно п. 2 ст. 673 ЦК України, у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

У відповідності до приписів пункту 1 статті 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від Договору купівлі-продажу.

Згідно п. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У пункті 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом твердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як зазначає позивач, при усному замовленні, його менеджер пояснив відповідачу, який саме редуктор і до якого типу бетонозмішувача потрібен позивачу. Працівник ТОВ "Компанія Ітер" підтвердив, що саме такий редуктор у них є в наявності і виставив позивачу рахунок на 2000,00 грн.

20.01.2016р. в телефонній розмові позивач попередив працівника відповідача про повернення товару та погодив, що позивачу вишлють редуктор, який йому потрібен без суттєвої зміни вартості товару. Проте відповідач взамін запропонував інший редуктор, але вже по ціні 6000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 690 Цивільного кодексу України, якщо покупець (одержувач) відмовився від прийняття товару, переданого продавцем, він зобов'язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця. Згідно п. 3 ст. 690 ЦК України, витрати покупця у зв'язку із зберіганням товару, його реалізацією або поверненням продавцеві підлягають відшкодуванню продавцем.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовна вимога Приватного підприємства "БКФ Осанна" щодо повернення всієї суми наперед оплачених коштів за редуктор у розмірі 2000,00 грн. обґрунтована, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 626, 639, 672, 673, 690 Цивільного кодексу України, ст. 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Ітер" (61023, м.Харків, вул.Пушкінська, буд. 109; ) на користь Приватного підприємства "БКФ Осанна" (82200, Львівська область, м.Трускавець, вул.Івана Мазепи, буд. 19/30; ) - грошові кошті в сумі 2000,00 грн.; витрати з оплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_1