Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" червня 2016 р. Справа № 906/503/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. №25/771 від 10.06.16р.

від відповідача: ОСОБА_2 - дов. від 06.06.16р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (м. Житомир)

до Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 Житомирської обласної ради (с. Зарічани, Житомирський район)

про стягнення 23556,73 грн.

В судовому засіданні 23.06.16р. оголошувалась перерва до 29.06.16р. на підставі ст. 77 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 99200,28 грн. заборгованості за надані послуги з водовідведення, з яких 51925,43 грн. - сума основного боргу, 10436,83 грн. - пеня, 3248,74 грн. - 3% річних та 33589,28 грн. - інфляційні.

В процесі судового розгляду спору позивач декілька раз зменшував розмір позовних вимог. Згідно останньої заяви про зменшення розміру позовних вимог №25/830 від 24.06.16р., наданої в судовому засіданні 29.06.16р., позивач просить суд стягнути з відповідача 23556,73 грн. заборгованості за надані послуги з водовідведення. Від позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних відмовляється.

Враховуючи передбачене ст.22 ГПК України право позивача на зменшення розміру позовних вимог, суд приймає до розгляду вказану заяву про зменшення розміру позовних вимог №25/830 від 24.06.16р., оскільки в даному випадку, як вбачається із матеріалів справи та характеру відносин, які склались між сторонами, дії позивача стосовно зменшення позовних вимог не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

При цьому суд враховує положення п.3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якого під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо заяву прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, в даному випадку - це є сума 23556,73 грн.

Суд розглядає справу з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог №25/830 від 24.06.16р.

Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в засіданні суду заборгованість в сумі 23556,73 грн. визнав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладених між сторонами договорів про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод в комунальну каналізацію №23 від 15.01.12р., №23/2 від 16.02.15р. та №23/2 від 19.01.16р., позивач (виконавець) зобов'язався приймати від відповідача (споживача) стічні води (водовідведення) у комунальну каналізаційну систему м. Житомира, а споживач зобов'язався своєчасно і в повному обсязі на умовах даних договорів оплачувати надані йому виконавцем послуги водовідведення за встановленими тарифами згідно актів виконаних робіт (п.п. 1.1, 1.2 договорів).

Пунктами 3.1 договорів №23/2 від 16.02.15р. та від 19.01.16р. визначено, що кількість стічних вод (водовідведення), що надходять в каналізацію, визначається по кількості води, що надходить із комунального водопроводу або місцевих джерел, згідно показань приладу обліку, а при неможливості отримати такі показання - по діючих нормах водопостачання.

Згідно з п.3.5 договору №23 від 16.02.12р. та п.п. 3.3 договорів №23/2 від 16.02.15р. та від 19.01.16р. середньомісячний об'єм стічних вод (водовідведення), що утворюється внаслідок випадання атмосферних опадів, сніготанення та здійснення поливально-мийних робіт під час прибирання територій і неорганізовано потряпляє в мережі водовідведення споживача або через дощозбірники і колодязі на мережах водовідведення, які розташовані на території споживача, у мережі водовідведення виконавця, як при загальносплавній, так і при роздільній системі водовідведення, визначається згідно п.п.4.10 - 4.13 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу №190 від 27.06.08р.

Відповідно до п.4.1.2 договору №23 від 16.02.12р. та п.п. 4.1.1 договорів №23/2 від 16.02.15р. та від 19.01.16р. позивач як виконавець зобов'язаний забезпечити приймання стічних вод (водовідведення) від відповідача як споживача з концентрацією забруднюючих речовин, які не перевищують гранично допустимі норми згідно "Правил прийому стічних вод підприємств в каналізаційну систему м. Житомира" в обсязі встановленого ліміту.

Пунктами 4.2.7 договорів сторони обумовили, що споживач зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі, на умовах даного договору оплачувати за скинуті в комунальну каналізацію стоки, в тому числі поверхневі стічні води та підвищений тариф за перевищення гранично-допустимих концентрацій забруднень стоків.

На виконання умов даних договорів, позивач надав відповідачеві послуги з прийому стічних вод у каналізаційну систему міста, проте останній в повному обсязі їх не оплачував, про що не заперечували представники сторін в засіданні суду.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

22.04.16р. позивач направив відповідачеві письмову претензію з вимогою сплатити суму боргу (а.с.90), яку відповідач залишив без задоволення.

Таким чином, станом на день розгляду справи в суді за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги з водовідведення в сумі 23556,73 грн., яку останній і просить суд стягнути в заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Суд приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договорів про приймання стічних вод в комунальну каналізацію.

Беручи до уваги зміст договорів, характер взятих на себе сторонами зобов'язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договорів про надання послуг.

Частиною 1 ст.193 ГК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст.526 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач не виконав передбаченого договорами зобов'язання щодо сплати вартості отриманих послуг в повному обсязі та у встановлений договорами строк.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу суду не надав, в судовому засіданні суму боргу в розмірі 23556,73 грн. визнав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог, покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.1. ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Пунктом 5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" також розяснено, що питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Таким чином, враховуючи, що порядок повернення сум судового збору, визначений у статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачає обовязкову наявність клопотання особи, яка має право на повернення сум сплаченого до Державного бюджету України судового збору, а відтак суд позбавлений права вирішення цього питання без відповідного клопотання сторони.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 Житомирської обласної ради, 12440, Житомирська область, Житомирський район, с. Зарічани, шосе Бердичівське, 3,

на користь Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради, 10005, м. Житомир, вул. Черняховського, 120,

- 23556,73 грн. - заборгованості за надані послуги;

- 353,35 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 04.07.2016

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам