донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.07.2016 справа №5009/1492/12

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіСклярук О.І. Дучал Н.М., Ушенко Л.В.

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4, особисто
від відповідачів: від третьої особи:не з'явилися не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від25.07.2012р.
у справі№ 5009/1492/12 (суддя Шевченко Т.М.)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Запоріжжя
до відповідачів:1.Публічного акціонерного товариства "Дніпробуд", м.Запоріжжя 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації", м. Запоріжжя 3. Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
третя особа без самостійний вимог на предмет спору на стороні відповідача 1Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Фонд-Сервіс," м. Київ
провизнання права власності на майно та усунення перешкод в користуванні майном

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, м. Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області до Публічного акціонерного товариства «Дніпробуд», м.Запоріжжя, Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, м. Запоріжжя, Запорізької міської ради м. Запоріжжя про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття замків, встановлених ПАТ «Дніпробуд» і відновлення на дверях замків, що були раніше на його гаражі, та про визнання за ним права власності на гараж НОМЕР_1, інвентарний № 1012699, розташований по вул. Леонова, 1-б, в м.Запоріжжі.

25.07.2012р. господарським судом Запорізької області прийнято рішення по справі №5009/1492/12, яким у задоволені позовних вимог відмовлено у зв'язку з їх безпідставністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просив рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято без врахування усіх обставин справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 16.08.2012р. порушено апеляційне провадження по справі № 5009/1492/12.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.09.2012р. апеляційне провадження у справі № 5009/1492/12 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення господарського суду Запорізької області від 25.07.2012р. зупинено до закінчення розгляду справи № 0870/7555/12 Запорізьким окружним адміністративним судом та набрання чинності відповідним рішенням.

07.07.2014р. на офіційному сайті Донецького апеляційного господарського суду було розміщено оголошення про те, що у зв'язку з проведенням активної фази антитерористичної операції на території Донецької області прийнято рішення про призупинення з 08.07.2014р. роботи суду до завершення активної фази антитерористичної операції на території Донецької області та створення належних умов для функціонування судових установ.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.01.2016р. по справі №5009/1492/12 до розгляду прийнято заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про відновлення справи № 5009/1492/12.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.04.2016р. заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про відновлення матеріалів втраченої справи №5009/1492/12 задоволено, відновлено втрачену справу № 5009/1492/12 та матеріали справи передано до Донецького апеляційного господарського суду для перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 28.04.2016р. поновлено апеляційне провадження у справі № 5009/1492/12.

В судовому засіданні заявник апеляційної скарги підтримав свої вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшли пояснення від ПАО «Дніпробуд». Згідно письмових пояснень ПАО «Дніпробуд» в матеріалах справи знаходиться мирова угода укладена між комітетом кредиторів в особі голови комітету Товариством з обмеженою відповідальністю «Атвуд-Інвест» та Публічним акціонерним товариством «Дніпробуд». Предметом цієї мирової угоди є домовленість між боржником та кредитором стосовно виконання зобов'язання боржника перед кредиторами шляхом обміну майна боржника на грошові вимоги кредиторів, згідно якого кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвест-Фонд-Сервіс» було передано склад НОМЕР_1 площею 24, 2 кв.м., що складає 3/100 частини інв. № 10212699 опалювального складу літ В-2, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Леонова,1-б, який належав боржнику на підставі Переліку нерухомого та рухомого майна від 22.07.1998р. № 1450 (витяг Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20288092 від 19.09.2008 серія ССМ № 329885) який є невід'ємним додатком до мирової угоди. Зазначена передача підтверджується актом приймання-передачі нежитлового приміщення 3/100 складу НОМЕР_1 ( літ В-2, інв. № 1012699) площею 24,2 кв.м. від 25.09.2013р. На цей час ПАТ «Дніпробуд» станом на 25.09.2013р. не є власником нежитлового приміщення площею 24,2 кв.м. та просить провести судове засідання без участі його представників (письмові пояснення в.о. голови правління ПАТ «Дніпробуд» від 23.05.2016р.).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.06.2016р. до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1, було залучено ТОВ «Інвест-Фонд-Сервіс».

Представники другого та третього відповідача та третьої особи в судове засідання не з»явилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Явка сторін не була визнана обов'язковою.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд під час розгляду апеляційної скарги, повторно розглядає справу за наявними у ній документами і додатково поданими доказами. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість прийнятого рішення.

З огляду на наведене судова колегія вважає, за можливим розглянути справу за відсутністю інших представників сторін та за відсутністю їх пояснень.

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, вислухав пояснення позивача, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом під час розгляду справи на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Гідроенергобуд» № КП-161 від 20.09.1993р. посвідченого першою державною Запорізькою нотаріальною конторою за № 1-1947 та додатку № 3 до порядку підтвердження права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 22.07.1998р. № 1450 (Перелік нерухомого і рухомого майна, що передається організації орендарів орендного підприємства «Гідроенергобуд» ПАТ «Дінпробду» (правонаступник ЗАТ «Дінпробду» та організації орендарів орендного підприємства «Гідроенергобуд») набуло право власності на об'єкти рухомого та нерухомого майна, зокрема, на об'єкт нерухомості під інвентарним № 1012699, літ В-2 (опалювальний склад).

Право власності за відповідачем 1 (ПАТ «Дніпробуд») на зазначений об'єкт нерухомості зареєстровано ТОВ «ЗМБТІ», що підтверджувалося реєстраційним посвідченням на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам Серія НОМЕР_3 від 12.09.2002р.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2005р. частину об'єкту нерухомості під інвентарним № 1012699 літ В-2, було продано ОСОБА_6

У власності ПАТ «Дніпробуд» залишилося приміщення цокольного поверху опалювального складу, а саме: склад НОМЕР_1 в літері В-2, пл..24,2 кв.м., інв. № 10126992.

Місцевим господарським судом також встановлено, що предметом спору є об'єкт нерухомості, зазначеній в технічній документації як склад в літері В-2,пл..24,2 кв.м., інв. №1012699.

Як зазначалося вище, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом, наполягаючи, що він є власником спірного об'єкта нерухомості, який він побудував за свій рахунок і безперервно користувався ним понад 10 років.

Рішенням господарського суду у задоволені позовних вимог відмовлено у зв'язку з їх недоведеністю.

З матеріалів поновленої справи також вбачається, що 22.01.2013р. Запорізьким окружним адміністративним судом по справі № 0870/7555/12 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», м. Запоріжжя, за участю третьої особи: Публічне акціонерне товариство «Дніпробуд», Приватного підприємця ОСОБА_7, Приватне підприємство «Граніт-Запоріжжя», Регіональне відділення ФДМУ в Запорізькій області, про визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» протиправними в частині реєстрації права власності на гараж НОМЕР_1 майнового комплексу - опалювального складу літ В-2 івн. №1012699, про визнання протиправним реєстраційного свідоцтва НОМЕР_2 від 12.09.2002 р. про право власності видане ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в частині включення до складу майнового комплексу у вигляді опалювальних складів під інв. № 1012699 літ В-2 гараж НОМЕР_1 прийнята постанова про часткову задоволення позову. Зазначеною постановою визнано неправомірними дії Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомості у вигляді гаража розміром 24,2 кв.м., який входить до опалювального складу інв. № 1012699, розташованого в м. Запоріжжя, вул. Леонова,1-б.

07.11.2013р. Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом по справі №0870/7555/12 апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпробуд» залишено без задоволення. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22.01. 2013р. у справі №0870/7555/12 залишено без змін.

Судова колегія повторно розглядаючи справу за наявними у справі документами зазначає наступне.

Відповідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема зі правочинів.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явленням протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Право власності за набувальною давністю може бути визнано за особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном, а не здійснила самозахоплення майна.

Згідно ст.376 ЦК України право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Аналогічно, в силу приписів ст.331 ЦК України право власності за набувальною давністю не може бути визнано на нерухоме майно, будівництво якого не завершено.

Положеннями ч.3 ст.335 ЦК України не передбачає можливість набуття права власності за набувальною давністю на безхазяйне нерухоме майно. Правовий режим безхазяйних нерухомих речей регулюється ч.2 ст.335 ЦК України.

Таким чином, для встановлення за рішенням суду права власності за набувальною давністю на нерухому річ необхідно встановити наступні обставини:

- позивач добросовісно заволодів спірним майном,

- зазначене майно є чужим майном,

- позивач відкрито та безперервно володіє протягом 10 років саме тим нерухомим майном, право власності на яке просить визнати за набувальною давністю

Як свідчать матеріали справи, позов заявлено Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 , який набув статус суб'єкта підприємницької діяльності з 11.06.2002 р. До господарського суду з позовом про визнання за ним права власності саме з підстав набувальної давності звернувся 20.04.2012р. Тобто на час звернення до суду, позивач як підприємець не користувався спірним майном протягом 10 років, оскільки зазначений строк спливав 11.06.2012р.

Позивач як в місцевому господарському суді, так і в апеляційному господарському суді наполягав, що він побудував спірне майно за власний кошт, тобто спірне майно не є чужим (не належить іншому власнику), що виключає можливість визнати право власності на це майно саме на підставі ст.344 ЦК України.

Що стосується посилання позивача на приписи ст.376 ЦК України, як на підставу визнання за ним права власності на спірний гараж, як на самочинне будівництво, то судова колегія зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинком, будівля, споруда інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належне затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває на нього права власності.

За нормою цієї статті для здійснення будівництва, особа зобов'язана набути у встановленому законом порядку право власності або право користування земельною ділянкою. Будівництво вважається правомірним, якщо особа одержала у встановленому законом порядку дозволи на забудову об'єкта містобудування та виконання будівельних робіт.

В матеріалах справи відсутні дані про надання позивачу у встановленому законом порядку в користування земельної ділянки, на якій розташований спірний об'єкт, отримання відповідного дозволу на забудову, тощо.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинне будівництво може бути за рішенням суду визнана за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Земельна ділянка, як свідчать матеріали справи, Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 під спірний гараж у встановленому законом порядку не надавалась.

З огляду на наведене, підстави для визнання права власності за позивачем на спірне майно на підставі ст.376 ЦК України відсутні.

Судова колегія також зазначає, що стаття 331 ЦК України, на яку посилається позивач, визначає загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, яке створене з додержанням вимог закону та інших правових актів. Доказів, що підприємець ОСОБА_4 з додержанням закону збудував спірне майно, матеріали справи також не містять.

Крім того, в матеріалах поновленої справи знаходиться мирова угода укладена між комітетом кредиторів в особі голови комітету Товариством з обмеженою відповідальністю «Атвуд-Інвест» та Публічним акціонерним товариством «Дніпробуд». Предметом цієї мирової угоди є домовленість між боржником та кредитором стосовно виконання зобов'язання боржника перед кредиторами шляхом обміну майна боржника на грошові вимоги кредиторів, згідно якого кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвест-Фонд-Сервіс» було передано склад НОМЕР_1 площею 24.2 кв.м., що складає 3/100 частини інв. № 10212699 опалювального складу літ В-2, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя вул. Леонова,1-б, який належав боржнику на підставі Переліку нерухомого та рухомого майна від 22.07.1998р. № 1450 (витяг Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20288092 від 19.09.2008р. серія ССМ № 329885), який є невід'ємним додатком до доданої мирової угоди. Зазначена передача підтверджується актом приймання-передачі нежитлового приміщення 3/100 складу НОМЕР_1 (літ В-2, інв. № 1012699) площею 24,2 кв.м. від 25.09.2013р. На цей час ПАТ «Дніпробуд» станом на 25.09.2013р. не є власником нежитлового приміщення площею 24,2 кв.м. Доказів визнання мирової угоди недійсною матеріали справи не містять.

У постанові Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 0870/7555/12 від 22.01.2013р., на яку посилається позивач, зазначено, що позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача виключити зі складу майна ПАТ «Дніпробуд» приміщення гаража розміром 24.2 кв.м., який входить до опалювального складу № 1012699 розташованого в м.Запоріжжі по вул. Леонова,1-Б, не підлягають задоволенню, оскільки ці функції є закріпленими законом за відповідачем або за іншими державними органами або установами, відтак суд не наділений повноваженнями своїм рішенням замінювати органи, до виключної компетенції яких відносяться ці функції.

Доказів, що відповідним органом було виключено зі складу майна ПАТ «Дніпробуд» спірне майно, матеріали справи не містять.

Судова колегія також бере до уваги, що підставою для визнання неправомірними дії Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомості у вигляді гаражу розміром 24,2 кв.м., який входить до опалювального складу інв. №1012699, розташованого в м. Запоріжжі, вул. Леонова,1-Б, стала та обставина, що БТІ під час реєстрації не перевірив належним чином відповідності площі опалювального складу літ В-2 інв. №1012699 за адресою: вул. Леонова, 1-Б у м. Запоріжжі, наданим правовстановлюючим документам. Саме з цих підстав, дії щодо реєстрації права власності на об'єкт нерухомості у вигляді гаража розміром 24,2 кв.м., який входить до опалювального складу інв. № 1012699 розташованого в м. Запоріжжі по вул. Леонова,1-б, визнано неправомірними.

З огляду на наведене судова колегія також приходить до висновку щодо відсутності підстав для визнання за позивачем права власності на спірний об'єкт нерухомості.

За таких обставин, позовні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні спірним об'єктом нерухомості також не підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд прийняв рішення з дотриманням приписів матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Судові витрати покласти на заявник апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області у справі №5009/1492/12 від 25.07.2012р. - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області у справі №5009/1492/12 від 25.07.2012р. - залишити без змін.

Постанова набуває чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом 20 днів на адресу Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд.

Головуючий О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

Л.В. Ушенко

Надруковано: 8 прим.

1 позивачу, 3 відповідачам

1 третій особі, 1 у справу

1 ГСЗО, 1 ДАГС