ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" червня 2016 р. Справа № 903/1330/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк в особі Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Західінкомбанк

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс

відповідача 2: Приватного підприємства Ірома

про визнання недійсним договору ренти від 17.12.2015р. №929

Суддя: Філатова С.Т.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. №295-19 від 25.02.2016р.

від відповідача 1: ОСОБА_3, дов. від 15.07.2015р.

від відповідача 2: ОСОБА_3, дов. від 24.06.2016р.

У відповідності до ст. 81-1 ГПК України за клопотанням позивача здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Західінкомбанк в особі Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Західінкомбанк звернулося з позовом про визнання недійсним договору ренти від 17.12.2015р. №929, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс та Приватним підприємством Ірома.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

Добудова адміністративного приміщення /А-5/ по пр. Перемоги, 15 у м. Луцьку в розмірі 86/100 від загальної площі є власністю ПАТ „Західінкомбанк та була зареєстрована за ПАТ Західінкомбанк 06.02.2012 р. у Реєстрі прав власності на нерухоме майно та перенесено 06.10.2015р. у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

30.11.2015 року ПАТ „Західінкомбанк дізналося, що 20 листопада 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції було проведено реєстрацію скасування державної реєстрації права власності на 86/100 частки добудови адміністративного приміщення за ПАТ „Західінкомбанк по проспекту Перемоги, 15, проведеної 06.02.2012 року, та внесено запис про державну реєстрацію права власності на 86/100 вказаної добудови адміністративного приміщення /А-5/ по пр. Перемоги, 15 у м. Луцьку за ПП „Ірома.

Вважаючи вказані рішення державного реєстратора незаконними, ПАТ Західінкомбанк було подано відповідну заяву до правоохоронних органів, за наслідками якої до ЄДРДР було внесено відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003723, а також було подано адміністративний позов до Волинського окружного адміністративного суду.

Не будучи власником 86/100 добудови адміністративного приміщення /А-5/ по пр.Перемоги, 15 у м. Луцьку, ПП „Ірома не вправі була будь-яким чином розпоряджатися 18/100 цього приміщення, та відчужувати його на користь ТзОВ „Спецуправління Дорсервіс по договору ренти, а тому договір ренти від 17.12.2015 року р.№929 вчинений ПП „Ірома без дотримання вимог, зазначених в ч.2 ст. 203 ЦК України, і, як наслідок, є недійсним.

Повідомило, що Постановою Правління Національного банку України від 23.07.2014р. №433 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства „Західінкомбанк виконавчою дирекцією ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.07.2015 року № 63 „Про початок процедури ліквідації ПАТ „Західінкомбанк та призначення уповноваженої особи ОСОБА_1 на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства „Західінкомбанк та призначено уповноваженою особою ОСОБА_1 на ліквідацію ПАТ „Західінкомбанк провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4.

Наказом ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб від 10.07.2015 р. № 221 з 13.07.2015 р. призначено уповноваженою особою ОСОБА_1 на ліквідацію ПАТ „Західінкомбанк провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5.

Звернулося із заявами про відстрочення сплати судового збору та забезпечення позову від 24.12.2015р. №01-67/68/15 шляхом накладення арешту на 18/100 добудови адміністративного приміщення /А-5/ за адресою м. Луцьк, вул. Перемоги, 15.

Ухвалою суду від 28.12.20016р. порушено провадження у справі, відстрочено позивачу сплату судового збору на підставі заяви від 23.12.2015р. №2007-19 до 18.01.2016р. Зобовязано подати суду: позивача - докази сплати судового збору; правовстановлюючі документи, свідоцтво про право власності на 18/100 добудови адміністративного приміщення /А-5/ за адресою м. Луцьк, вул. Перемоги, 15; договір купівлі-продажу б/н від 27.10.1999р.; постанову Вищого адміністративного суду України від 23.09.2015р. №К/800/3745/15 та рішення суддів по цій справі; відповідача 1 - статути за час діяльності, довідку про включення в ЄДРПОУ, пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; відповідача 2 - довідку про включення в ЄДРПОУ, статути за час діяльності, пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, свідоцтво про право власності №48086223 від 20.11.2015р. на спірну будівлю, правовстановлюючі документи, що слугували підставою для оформлення права власності 20.11.2015р.

Заяву ПАТ Західінкомбанк про забезпечення позову від 24.12.2015р. №01-67/68/15 шляхом накладення арешту на 18/100 добудови адміністративного приміщення /А-5/ за адресою м. Луцьк, вул. Перемоги, 15 із заявою про відстрочення сплати судового збору від 23.12.2015р. №2010-19, відхилено як необґрунтовану відповідно до вимог ст.ст. 66, 67 ГПК України.

Клопотанням від 31.12.015р. позивач долучив до матеріалів справи платіжні доручення №1526 та №1525 від 29.12.2015р. про сплату 1 218,00грн. та 618,00грн. судового збору.

Відповідач у запереченнях від 11.01.2016р. позов заперечив, мотивуючи тим, що 27 жовтня 1999 року між МП Інкомсервіс (продавець), правонаступником якого є ПП „Ірома та КБ „Західінкомбанк (покупець), правонаступником якого є ПАТ „Захід інкомбанк, був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив нежитлове приміщення (добудову до адміністративного будинку) площею 1226,7 кв.м. (крім ресторану та гаражів), що знаходиться по проспекту Перемоги, 15 в м. Луцьку, з переходом до покупця права користування земельною ділянкою площею 270 кв.м., на якій знаходиться спірне приміщення.

Обєкт купівлі-продажу належав продавцю - МП „Інкомсервіс, правонаступником якого є ПП „Ірома, на праві власності на підставі рішення виконкому Луцької міської ради №204 від 22.06.1994 року про виділення МП „Інкомсервіс земельної ділянки під будівництво і ОСОБА_3 про готовність збудованого обєкту до експлуатації, затвердженого рішенням цього виконавчого комітету №5 від 19.04.1998 року. На підставі цих рішень зазначена добудова до адміністративного будинку була зареєстрована за МП „Інкомсервіс у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації шляхом внесення запису в реєстрову книгу №4 за №580, про що власнику було видано Реєстраційне посвідчення на обєкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, від 04.05.1998 року.

Повідомив, що на випадок наступления можливих непередбачуваних обставин, які могли вплинути на домовленість сторін щодо зустрічного продажу одна одній обєктів нерухомого майна за пільговими цінами, до договору від 27.10.1999 року було включено умову, яка гарантувала непорушність цієї домовленості і усувала ризик для продавця в разі зміни учасника (співвласника ) банку,який володіє контрольним пакетом (часткою) у статутному фонді (згодом, при перетворенні в акціонерне товариство, акцій). За наступления цієї умови виникали два наслідки:

а)наділення продавця - МП „Інкомсервіс правом вимагати від покупця-КБ „Західінкомбанк доплати до отриманої під час укладення договору суми за добудову в розмірі 126 138,04 грн., виходячи з експертної оцінки її вартості на час виникнення цієї обставини;

б)припинення дії договору і повернення сторін в першопочаткове становище-повернення покупцем приміщення продавцю з поверненням останнім вищевказаної суми за договором в розмірі 126 138,04 грн.

Право вибору одного з цих варіантів відповідно до договору належало Малому підприємству „Інкомсервіс.

Таким чином, зазначений договір купівлі-продажу є фідуціарним договором, який ґрунтується на особливій довірі сторін, міг бути укладений лише між ними і в разі зміни їх, або, як зазначено в даному договорі, однієї з цих сторін, передбачав право іншої сторони в односторонньому порядку припинити його дію з поверненням учасників договору в першопочаткове становище або змінити його умови в частині договірної ціни обєкту купівлі - продажу.

За позовом ПАТ „Західінкомбанк, ініційованим його новими власниками, господарський суд Волинської області відповідно до рішення від 04 квітня 2010 року договір від 04.12.1996 року купівлі-продажу приміщення в м. Житомирі по вул.О.Ольжича, 9 визнав недійсним, погодившись з посиланням позивача на його економічну невигідність для банку в звязку з низькою ціною продажу будинку, викликану (як порахував суд) зловмисною домовленістю голови правління банку з покупцем. На підставі цього рішення Приватне підприємство „Ірома зазначене приміщення було зобовязано повернути ПАТ „Західінкомбанк без повернення правонаступнику попереднього власника - ПП „Ірома сплаченої за нього у 1996 році суми коштів.

Вказана обставина послужила підставою для ПП „Ірома - правонаступника МП „Інкомсервіс реалізувати надане останньому, як продавцю, право, закріплене в ч.3 п. 2 договору купівлі-продажу від 27.10.1999р., відповідно до якого у разі зміни учасника покупця, який володіє контрольним пакетом, продавець має право за своїм вибором або вимагати від Покупця доплати різниці між продажною ціною, вказаною в п.1, та дійсною вартістю приміщень визначеною відповідно до висновку експерта на момент такої вимоги, або припинити дію цього договору, повернути покупцю одержані кошти та вимагати повернення приміщень, вказаних в п.1 цього договору.

Договір купівлі-продажу від 27.10.1999 року не породив обумовлених ним правових наслідків в частині виникнення у покупця права власності на обєкт купівлі-продажу і в звязку з іншою обставиною. Відповідно до розділу 7 „Додаткові умови договору покупець після укладення договору зобовязувався надати продавцю позику в розмірі 2 700 000,00грн. терміном на три роки , але цього зобовязання не виконав.

Оскільки суперечності щодо обох обєктів між банком і МП „Інком сервіс виникли відразу ж після приходу його нових власників у 2009 році, Приватним підприємством „Ірома в наданні необхідних правоустановчих документів для проведення державної реєстрації добудови до адмінбудинку за банком було відмовлено.

Як наслідок, рішенням реєстратора від 18.05.2009 року за № 1801 в реєстрації права власності на нежитлове приміщення по проспекту Перемоги, 15 в м. Луцьку за КБ „Західінкомбанк у Волинському бюро технічної інвентаризації було відмовлено на підставі ч.10 п.3.3. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Згідно з названим пунктом при укладенні договорів купівлі-продажу нерухомого майна між юридичними особами, які нотаріально посвідчені не були, неподання до органу реєстрації правоустановчих документів попереднього власника є підставою для відмови в реєстрації.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2009 року, яка вступила в законну силу, позов банку про скасування названого рішення реєстратора та зобовязання КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації вчинити дії по реєстрації зазначеного майна за позивачем, залишено без задоволення, а дії реєстратора - КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації визнано законними .

Таким чином, право власності у ПАТ „Західінкомбанк на обєкт купівлі-продажу за договором від 27.10.1999 року не виникло, оскільки, згідно з ч.4 ст.334 ЦК України у випадку, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відтак, ПП „Ірома як правонаступник МП „Інкомсервіс, за яким було зареєстроване вищеназване нежитлове приміщення і, як і раніше, стояло на його балансі, продовжувало залишатись його єдиним законним власником. Виходячи з вищевикладеного, Приватне підприємство „Ірома 30.09.2011 року надіслало ПАТ „Західінкомбанк письмову вимогу - повідомлення про припинення дії договору купівлі-продажу частини спірного приміщення від 27.10.1999 року в звязку з закріпленої в п. 2 договору скасувальною умовою (ч.2 ст.61 ЦК УРСР, ч.2 ст.212 ЦК України). ОСОБА_6 було запропоновано повідомити свої платіжні реквізити для повернення сплачених ним при укладенні договору коштів за частину приміщення, звільнити останнє і передати його законному власнику-ПП „Ірома.

Копія зазначеного повідомлення була надіслана також реєстратору - КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації з тим, щоб не допустити реєстрації спірного обєкту ПАТ „Західінкомбанк без відому юридичної особи, за якою цей обєкт зареєстрований.

Відповідно до п. 3.1. розділу III вищеназваного Тимчасового положення реєстратор при прийнятті заяви про державну реєстрацію прав на обєкт нерухомого майна зобовязаний був перевірити відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами і відповідно до п. 3.2.1 Тимчасового положення реєстрацію зупинити в звязку з неподанням документів в повному обсязі.

В звязку з тим, що повідомлення про припинення договору банк проігнорував, 27.12.2011 року ПП „Ірома надіслало повторне повідомлення, в тому числі і Національному банку України.

Знаючи про те, що за наявності вищевказаних обставин у наданні правовстановчих документів для проведення державної реєстрації приміщення Приватним підприємством „Ірома буде повторно відмовлено, що відповідно до постанови адміністративного суду та вимог чинних нормативних актів унеможливлювало проведення цієї реєстрації, ПАТ „Західінкомбанк з тим, щоб обійти судове рішення та вимогу ч.10 п.3.3 Тимчасового положення, 28.12.2011 року повторно звернулось до КП „Волинське обласне бюро технічної інвентаризації із заявою про реєстрацію за ним права власності на вказаний в договорі купівлі-продажу від 27.10.1999 року обєкт нерухомого майна. Повторність цієї заяви і підстави відмови у задоволенні аналогічного попереднього звернення банку заявником в заяві не називались.

Наступного дня банк отримав письмову відмову в реєстрації заявленого обєкту, яка обґрунтовувалась завідомо незаконною підставою-відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, якого за чинним в 1999 році під час укладення цього договору Цивільним кодексом УРСР 1963 року не вимагалось.

Отримавши цю відмову, банк відразу ж звернувся з позовом до Волинського окружного адміністративного суду про скасування рішення реєстратора та зобовязання останнього провести реєстрацію приміщення, приховавши при цьому той факт, що з цього приводу судом уже було прийнято рішення, яке набрало законної сили і яким банку у позові було відмовлено. Незаперечним є той факт, що зазначене свідоме введення позивачем суду в оману якраз і спричинилося до відкриття провадження за вказаною позовною заявою та прийняття судом за наслідками її розгляду постанови від 18.01.2012 року, якою позов банку був задоволений; відмову у реєстрації за ним на праві власності спірної будівлі було визнано незаконною, в звязку з чим відповідача було зобовязано провести реєстрацію за позивачем спірного приміщення відповідно до договору купівлі-продажу від 27.10.1999 року.

Так як ПП „Ірома до участі в розгляді справи залучено не було, про вказану постанову йому стало відомо лише після скасування відповідно до неї реєстрації права власності на добудову до адмінбудинку за МП „Інкомсервіс і, навпаки, реєстрацію її на цьому праві 06.02.2012 року за ПАТ „Західінкомбанк.

В звязку з цим ПП „Ірома змушене було вдатися до судового захисту своїх прав, оскарживши постанову Волинського окружного адміністративного суду до Львівського апеляційного адміністративного суду. Розгляд апеляційної, а згодом і касаційної скарги ПП „Ірома тривав більш як три роки.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 23.09.2015 року постанову Волинського окружного адміністративного суду України від 18.01.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2013 року, якою зазначену постанову було залишено без зміни, за касаційною скаргою ПП „Ірома скасовано та прийнято нове судове рішення-постанову, якою в задоволенні позовних вимог ПАТ „Західінкомбанк щодо визнання недійсним оскаржуваного ним рішення реєстратора про відмову банку у реєстрації за ним права власності на придбані за договором купівлі-продажу від 27.10.1999 року приміщення та зобовязання його здійснити цю реєстрацію відмовлено. Тобто, сторони в питанні державної реєстрації права власності на спірні приміщення повернуті в положення, яке існувало до ухвалення Волинським окружним адміністративним судом постанови від 18.01.2012 року, а саме: спірні приміщення продовжують бути зареєстровані на праві власності за правонаступником МП „Інкомсервіс- Приватним підприємством „Ірома.

Реєстраційною службою Луцького міського управління юстиції 16.11.2015 року реєстрацію права власності на спірну добудову за ПАТ „Західінкомбанк, проведену на виконання скасованого Вищим адміністративним судом України рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2012 року, було скасовано і повторно зареєстровано це право за ПП „Ірома.

Отже, посилання в позовній заяві ПАТ „Західінкомбанк як на підставу незаконності оспорюваного договору ренти від 17.12.2015 року відсутність у ПП „Ірома цивільної дієздатності, тобто права власності на передані в ренту гаражі, є незаконним та надуманим з двох підстав:

а) як вбачається з договору купівлі-продажу від 27.10.1999 року, обєктом купівлі- продажу підвальні приміщення (гаражі) не були і право власності на них завжди належало -спочатку МП „Інкомсервіс, згодом його правонаступнику - ПП Ірома;

б) на даний час, як і на час звернення ПАТ „Західінкомбанк до суду з позовом про визнання недійсним договору ренти, вся добудова на праві власності була і залишається зареєстрованою за ПП „Ірома.

Клопотанням від 18.01.2016р. представник відповідачів долучив до матеріалів справи копії статуту ТзОВ Спецуправління Дорсервіс, затвердженого рішенням засновника ТзОВ Спецуправління Дорсервіс, рішення №1 від 27.07.2011р.; статуту ПП Ірома, затвердженого засновником підприємства, зареєстрованого 01.02.2010р.; договір ренти від 17.12.2015р., укладений між ПП Ірома та ТзОВ Спецуправління Дорсервіс; свідоцтва від 20.11.2015р. про право власності на 86/100 частину добудови адміністративного приміщення /А-5/ загальною площею 1226,6кв.м. за адресою м. Луцьк, пр-т Перемоги, 15; реєстраційного посвідчення на обєкти нерухомого майна, які належать юридичним особам від 04.05.1998р. про те, що добудова адмінприміщення в цілому загальною площею 1098,2кв.м. за адресою м. Луцьк, проспект Перемоги, 15 зареєстрована за Інкомсервіс.

Ухвалою господарського суду від 18.01.2016р. за клопотанням представника відповідачів від 18.01.2016р. провадження у справі № 903/1330/15 було зупинено до вирішення справи Волинського окружного адміністративного суду №803/3805/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк в особі Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Західінкомбанк до Реєстраційної служби Луцького МУЮ, Державного реєстратора ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора, визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності та зобовязання Реєстраційної служби Луцького МУЮ вчинити дії.

29.05.2016р. постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №803/3805/15 постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2016р. про часткове задоволення адміністративного позову скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 15.06.2016р. провадження у справі поновлено. Зобовязано подати суду: позивача - правовстановлюючі документи, свідоцтво про право власності на 18/100 добудови адміністративного приміщення /А-5/ за адресою м. Луцьк, вул. Перемоги, 15; договір купівлі-продажу б/н від 27.10.1999р.; постанову Вищого адміністративного суду України від 23.09.2015р. №К/800/3745/15 та рішення судів по цій справі, реєстраційні документи на спірне майно; відповідача 1 - обґрунтовані доводи та заперечення по суті позовних вимог на час поновлення провадження у справі; відповідача 2 - обґрунтовані доводи та заперечення по суті позовних вимог на час поновлення провадження у справі, свідоцтво про право власності №48086223 від 20.11.2015р. на спірну будівлю, правовстановлюючі документи, що слугували підставою для оформлення права власності 20.11.2015р., реєстраційні документи на спірне майно.

10.06.2016 р. товариство з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс через канцелярію суду подало зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк в особі Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Західінкомбанк про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В зустрічній позовній заяві ТзОВ Спецуправління Дорсервіс просило зобовязати ПАТ Західінкомбанк звільнити і передати товариству належну йому на праві власності 18/100 частки добудови адміністративного приміщення /А-5/, що знаходиться на проспекті Перемоги, 15 в м. Луцьку, а саме приміщення гаража №1-1, підвалу №№1, 2, 3, 4 загальною площею 223,9кв.м. повернуто ТзОВ Спецуправління Дорсервіс без розгляду на підставі ст. 60, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

24.06.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Спецуправління Дорсервіс через канцелярію суду подало зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства Західінкомбанк в особі Уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Західінкомбанк про усунення перешкод в користуванні і розпорядженні власником належним йому майном.

В зустрічній позовній заяві ТзОВ Спецуправління Дорсервіс просило зобовязати ПАТ Західінкомбанк усунути перешкоди в праві користування і розпорядження товариством підвальними приміщеннями добудови адміністративного приміщення №15 загальною площею 223,9кв.м., що знаходиться на проспекті Перемоги, 15 в м. Луцьку, шляхом звільнення цих приміщень.

Ухвалою суду від 29.06.2016р. зустрічну позовну заяву від 23.06.2016р. №4/06 з додатками повернуто ТзОВ Спецуправління Дорсервіс без розгляду на підставі ст. 60, п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

29.06.2016р. на адресу суду надійшли клопотання ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Західінкомбанк» про залучення ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі як третьої особи. яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Заяви мотивовані таким:

23.07.2014р. було розпочато процедуру ліквідації ПАТ „Західінкомбанк та призначено уповноважену особу ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Західінкомбанк.

Основним кредитором ОСОБА_6 є ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб, вимоги якого у відповідності до ст. 52 Закону задовольняються в третю чергу.

Таким чином, від реалізації нерухомого майна ПАТ «Західінкомбанк», яким є приміщення по пр..Перемоги, 15 в м.Луцьку, відбудеться задоволення вимог кредиторів, серед яких є ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб.

Оскільки саме ОСОБА_1 управляє вищевказаним нерухомим майном, винесення рішення про відмову в позові банку вплине на права та обовязки ОСОБА_1. Адже може відбутися зменшення ліквідаційної маси, яке спричинить додаткові витрати та потребуватиме від ОСОБА_1 вчинення певних дій для відображення такого зменшення в звітності.

Відповідно до ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Вищий господарський суд України у п.1.6 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зауважив, ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК). Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Судом відхилено вказані клопотання як такі, що суперечать ст.27 ГПК України, оскільки прийняті у справі рішення з урахуванням суті та предмету спору прав та інтересів ОСОБА_1 гарантування вкладів не зачіпають і будь-яких обовязків для останнього не створюють.

Обставини щодо призначення уповноваженої особи ОСОБА_1 ліквідатором банку та набуття ОСОБА_1 прав кредитора відносно позивача не свідчить про повязаність даного спору з ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб та не можуть слугувати підставою для залучення його до участі у справі.

Крім того, представник позивача звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до вирішення Волинським окружним адміністративним судом по суті справи № 803/3805/15 за позовом ПАТ «Західінкомбанк» до державного реєстратора Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції.

Клопотання мотивоване таким:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 року у справі №803/3805/15 адміністративний позов банку задоволено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 року у справі № 876/1738;1742; 1743/16 постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08.02.2016року у справі №803/3805/15 скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні вимог банку відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду, ПАТ «Західінкомбанк» 09.06.2016 року направило касаційну скаргу на Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 року у справі № 876/1738;1742; 1743/16.

Таким чином, справа Волинського окружного адміністративного суду № 803/3805/15 за позовом ПАТ «Західінкомбанк» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» ОСОБА_5 1.1. до Реєстраційної служби Луцького МУЮ, Державного реєстратора ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора, визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності та зобовязання Реєстраційної служби Луцького МУЮ вчинити дії станом на 29.06.2016року не вирішена.

Суд ухвалив вказане клопотання відхилити, як таке, що суперечить ч. 1 ст.79 ГПК України

За приписами ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пунктом 3.16. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Згідно з міжнародною Конвенцією про захист прав і основних свобод людини, до якої Україна приєдналася у 1997 році, а відтак, у відповідності до ст. 10 ЦК України, норми цієї Конвенції є частиною національного цивільного законодавства України з пріоритетом саме норм Конвенції, згідно з якою одним із основних елементів права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що в будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч. 5 ст.254 КАСУ постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Крім того, представник позивача звернувся до суду з позовною заявою (нова редакція) про зміну підстав позову.

Заслухавши доводи позивача та думку відповідачів, ознайомившись з поданою редакцією позовної заяви та порівнявши її з редакцією позовної заяви №2008-19 від 23.12.2015р., суд дійшов висновку про відсутність зміни підстав позову, оскільки, як в первісній редакції, так і в редакції від 22.06.2016р., позовні вимоги обґрунтовані тим, що «договір ренти вчинений без дотримання вимог, зазначених у ч. 2 ст. 203 ЦК України, оскільки, не будучи власником 86/100 добудови адміністративного приміщення /А-5/ по проспекту Перемоги в м. Луцьку, ПП «Ірома» не вправі була будь-яким розпоряджатися цим приміщенням та відчужувати його на користь ТзОВ «Спецуправління Дорсервіс» по договору ренти».

В обґрунтування правової позиції позивач і в первісній редакції позову, і в редакції від 22.06.2016р., послався на одні і ті ж статті 203, 215, 731, 734 ЦК України.

Вищий господарський суд України у п. 3.12 постанови пленуму від 26.12.2011р. №11 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вказав, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

При цьому, суд зауважує, що «змінюючи підстави позову», позивач одночасно просить зупинити провадження у справі, стверджуючи неможливість вирішення спору до вирішення справи про оспорювання дій реєстратора.

До нової редакції позовної заяви позивач долучив фотокопії договору купівлі-продажу від 27.10.1999р. та акту прийому-передачі від 27.10.1999р.

Суд зауважує, що відповідачем 2 до матеріалів справи долучено копію договору купівлі-продажу між МП «Інкомсервіс» та КБ «Західінкомбанк» від 27.10.1999р., відповідно з яким продавець продає, а покупець купує приміщення площею 1 226,7кв.м., що знаходиться по проспекту Перемоги, 15 (крім ресторану та гаражів). Згідно ст.30 Земельного кодексу України з переходом права власності на майно, що купується, до покупця переходить право користування земельною ділянкою площею 270,0кв.м., на якій знаходиться приміщення.

Водночас у судовому засіданні 29.06.2016р. позивачем до позовної заяви долучено фотокопію договору купівлі-продажу від 27.10.1999р., згідно з яким продавець МП «Інкомсервіс» продає , а покупець КБ «Західінкомбанк» купує приміщення площею 1095,00кв.м., що знаходиться по проспекту Перемоги, 15. Згідно ст.30 Земельного кодексу України з переходом права власності на майно, що купується, до покупця переходить право користування земельною ділянкою площею 1900,00кв.м., на якій знаходиться приміщення.

До фотокопії договору долучено фотокопію акту прийому-передачі від 27.10.1999р., згідно з яким згідно вказаного договору передано приміщення площею 1 098,0кв.м.

Представник відповідачів у доповненнях до заперечень від 29.06.2016р. додатково вказав, що у позовній заяві лише констатується, що 06.02.2012 року в Реєстр прав власності був внесений запис про реєстрацію за банком на праві власності 86/100 частки вказаної вище добудови, який 06.10.2015 року був перенесений у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Не можна зробити висновку і не випливає, що підвальні приміщення (гаражі) входять у вказану в реєстрі цифру і що вони є власністю ПАТ «Західінкомбанк».

Договір купівлі-продажу жодного стосунку до підвалу (гаражів) на має, оскільки останні обєктом купівлі-продажу у вказаному договорі не були.

Добудова до адміністративного будинку №15 по проспекту Перемоги в м. Луцьку належала на праві власності МП «Інкомсервіс» , а згодом його правонаступнику - ПП «Ірома» на підставі рішення виконкому Луцької міської ради №204 від 22.06.1994 року про виділення МП „Інкомсервіс земельної ділянки під будівництво і ОСОБА_3 про готовність збудованого обєкту до експлуатації, затвердженого рішенням виконавчого комітету №5 від 19.04.1998 року.

На підставі цих рішень зазначена добудова до адміністративного будинку була зареєстрована за МП „Інкомсервіс у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації шляхом внесення запису в реєстрову книгу №4 за №580, про що власнику було видано Реєстраційне посвідчення на обєкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, від 04.05.1998 року.

У Реєстраційному посвідченні площа добудови становить 1002,7 кв.м. Згідно з технічним паспортом підвал площею 223,9 кв.м. (як і площа горища) у цю площу, яка називається загальною, не входить, що відзначено в технічному паспорті. Ресторан площею 166,8 кв.м. входить у площу першого поверху, яка становить 234,4 кв.м.

Що стосується договору купівлі-продажу від 27.10.1999 року, то в ньому зазначена вся площа будинку-з врахуванням і ресторану, і гаражів, тобто підвальних приміщень , яка становить 1226,6 кв.м., але чітко вказується: ресторан (166,8 кв.м.) і гаражі (223,9 кв.м.), разом - 390, 7 кв.м. покупцю - КБ «Західінкомбанк» не продаються.

Таким чином, загальна площа приміщень, які підлягали продажу банку і були об»єктом купівлі-продажу відповідно до договору купівлі-продажу від 27.10.1999 року, становить 835,9 кв.м., що складає не 86/100 частини добудови з врахуванням ресторану та гаражів-підвалу, а 68/100 частини.

Позивач за первісним позовом самовільно зайняв підвальні приміщення, посилаючись на те, що в будівельній документації вони названі, як підвал, а не гаражі.

Ця обставина та різність площ приміщень, які банк рахує своєю власністю в поданих ним як суду, так і органу Реєстрації документах, відмічена і в постанові Вищого адміністративного суду України від 23.09.2015р.

Підвальні гаражні приміщення є складовою частиною добудови адміністративного будинку №15 по проспекту Перемоги в м. Луцьку, яка на підставі вищеназваних рішень виконавчого комітету Луцької міської ради 04.05.1998 року була зареєстрована на праві власності за попередником ПП «Ірома» - МП «Інкомсервіс» з виданням йому Реєстраційного посвідчення, з відновленням реєстрації цього права в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.11.2015 року і виданням ПП «Ірома» Свідоцтва про права власності від 20.11.2015 року. Зазначені гаражні приміщення ПП «Ірома» нікому, в тому числі і позивачу за первісним позовом, до укладення договору ренти з ТзОВ «Спецуправління Дорсервіс» від 17.12.2015 року не відчужувались, а з укладенням цього договору у встановленому законом порядку перейшли на праві власності до вказаного Товариства. З огляду на наведене, жодних правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Західінкомбанк» не існує.

До заперечень долучив копії постанови Вищого адміністративного суду України від 23.1)9.2015 року, Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.08.2011 року; свідоцтво про право власності від 20.11.2015р. на 86/100 частки добудови адміністративного будинку та правовстановлюючі документи, копії рішень виконкому Луцької міської ради від 22.06.1994 р. та від 19.01.1998 року.

Ухвалами суду від 28.12.2015р., 15.06.2015р. зобовязано позивача подати суду правовстановлюючі документи, свідоцтво про право власності на 18/100 добудови адміністративного приміщення /А-5/ за адресою м. Луцьк, вул. Перемоги, 15; договір купівлі-продажу б/н від 27.10.1999р., постанову Вищого адміністративного суду України від 23.09.2015р. №К/800/3745/15 та рішення судів по цій справі.

Вимоги суду не виконані, причини невиконання неповідомленні.

Представник позивача у судовому засіданні повідомив, що правовстановлюючими документи є договір купівлі-продажу від 27.10.1999р. та акт приймання-передачі до нього, долучив фотокопії зазначених документів, які відрізняються від копій, долучених відповідачем 2.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на непредставлення витребуваних доказів, подання додаткових доказів безпосередньо у судовому засіданні, необхідність витребування додаткових доказів, господарський суд, керуючись п.п.2, 3 ст. 77 ГПК України, вважає за необхідне відкласти розгляд спору.

Господарський суд, керуючись п.п.2, 3 ст.77, ст.86 ГПК України, -

ухвалив:

1. Розгляд справи відкласти на 05.07.2016р. на 11:30 год.

2.Представити суду:

2.1. Позивачу: правовстановлюючі документи на приміщення, передані по договору ренти за адресою м. Луцьк, вул. Перемоги, 15; технічну документацію на спірне майно на час укладення договору купівлі-продажу від 27.10.1999р. та даний час, оригінали договору купівлі-продажу від 27.10.1999р. та акту приймання-передачі від 27.10.1999р.

2.2. Відповідачу 2: технічну документацію на спірне майно на час укладення договору купівлі-продажу від 27.10.1999р. та даний час, оригінали договору купівлі-продажу від 27.10.1999р. та акту приймання-передачі від 27.10.1999р.

3. На підставі ст. 65 ГПК України витребувати у Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Луцької міської ради Реєстраційну справу на приміщення по проспекту Перемоги,15 в м. Луцьку.

Представники сторін про наступне судове засідання повідомлені під розписку у судовому засіданні.

Суд попереджає сторони, що у разі невиконання вимог суду, господарським судом буде вирішене питання про адмінвідповідальність за злісне ухилення від виконання вимог суду та в силу ст. 4-5 ГПК України, ст.ст. 185-3, 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено штраф у розмірі до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1 700грн.).

Суд повідомляє, що згідно зі ст. 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова суду, прийнята за результатами розгляду такої справи, є остаточною і оскарженню не підлягає.

У разі неподання витребуваних судом доказів спір буде розглянуто за наявними в справі матеріалами згідно ст.75 ГПК України.

Суддя С.Т. Філатова