ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2016 р.Справа № 916/477/16

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідачів:

1) Петродолинської сільської ради ОСОБА_3,

2) КП „Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації не зявився,

3) Церковного Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви

України ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області до Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Комунального підприємства „Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації, Церковного Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України про визнання незаконним та скасування рішення виконкому про оформлення права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська релігійна громада с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області та Комунального підприємства „Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації про:

- визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 30.03.2012 р. № 10 „Про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській церкві України на нерухоме майно;

- визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.05.2012 р., виданого виконавчим комітетом Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській церкві України;

- скасування державної реєстрації права власності на Євангелічну лютеранську церкву з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Петродолинське, вул. Соснова, 7, за ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранською церквою України, здійсненої КП „Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації 06.06.2012 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на наступне.

ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська релігійна громада с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області заснована 19.07.1992 р. на загальних зборах німців переселенців із ОСОБА_7 та зареєстрована розпорядженням Овідіопольської райдержадміністрації № 231 від 23.07.1992 р.

12.07.1993 р. розпорядженням представника ОСОБА_8 України в Одеській області було зареєстровано статут релігійної громади ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви с. Петродолинське за № 339/93.

Наразі позивач вказує, що відповідно до рішення членів громади від 04.02.2007 р. статут вказаної громади розпорядженням голови обласної державної адміністрації 23.05.2007 р. № 323/А-2007 було перереєстровано в новій редакції та видано відповідне свідоцтво.

Згідно протоколу загальних зборів від 24.05.1997 р. релігійна громада ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви с. Петродолинське вирішила побудувати будівлю для проведення богослужінь. Так, позивач вказує, що будівля церкви (кірха) загальною площею 154,4 кв.м введена в експлуатацію 30.01.2001 р., про що свідчить акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта.

Рішенням виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 11 від 20.06.2002 р. видано свідоцтво на право власності від 23.07.2002 р. ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України общинного молитовного будинку (кірхи) загальною площею 154,4 кв.м, розташованого в с.Петродолинське, по вул. Сосновій, 7, яка належить релігійній громаді ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України, яке зареєстровано КП „Овідіопольське РБТІ 24.07.2002 р. за № 1. Форма власності в свідоцтві вказана як колективна.

Проте в подальшому було здійснено реконструкцію общинного молитовного будинку (кірхи) та господарських будівель і побудовано адміністративний корпус молодіжного центру з біблейською школою, про що свідчить декларація про готовність обєкта до експлуатації.

Як вказує позивач, рішенням виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 10 від 30.03.2012 р. оформлено та видано свідоцтво на право приватної власності від 11.05.2012 р. ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України, яке складається в цілому з Євангелічної лютеранської церкви з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами: А, А1, а - Євангелічна лютеранська церква - загальною площею 257,4 кв.м, Б-2, Б - адміністративний корпус молодіжного центру з біблейською школою - 255,5 кв.м, В - альтанка - 40,3 кв.м, Г - убиральня - 2,9 кв.м, Д - альтанка - 32,0 кв.м, № 1-3 - споруди, розташованої за адресою: с. Петродолинське, вул. Соснова, 7, яке зареєстровано КП „Овідіопольське РБТІ 06.06.2012 р., про що свідчить витяг за № 34391648.

Так, позивач зазначає, що з незрозумілих підстав в рішенні виконкому зазначено оформити право приватної власності, хоча в рішенні виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 11 від 20.06.2002 р. було зазначено право колективної власності на общинну молитовну будівлю. Крім того, за ствердженнями позивача, номер рішення виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 30.03.2012 р. зазначений „10, а в свідоцтві від 11.05.2012 р. та витягу № 34391648 вказано „9. До того ж в рішенні виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 10 не зазначено про те, чи припинена дія свідоцтва на право власності від 23.07.2002 р.

Відтак, позивач стверджує, що фактично рішенням виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 30.03.2012 р. № 10 безпідставно змінено форму власності з колективної на приватну і таким чином в порушення ст.346 ЦК України позбавлено права колективної власності релігійну громаду ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України на будівлю общинного молитовного будинку (кірхи).

В свою чергу позивач вважає, що оспорюване рішення виконкому Петродолинської сільської ради № 10 від 30.03.2012 р. не відповідає вимогам чинного законодавства, а також порушує охоронювані законом інтереси позивача щодо права володіння, користування, розпорядження на власний розсуд нерухомим майном нежитловою будівлею Євангелічної лютеранської церкви з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами. При цьому, змінивши форму власності вказаної нежитлової будівлі лютеранської церкви з колективної на приватну, на думку позивача, виконком Петродолинської сільської ради порушив норми цивільного законодавства, зокрема ст. 346 ЦК України, в якій зазначені підстави припинення права власності, а відповідно й права позивача релігійної громади ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України на це майно. Крім того, позивач стверджує, що у виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району відповідно до повноважень, зазначених в ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, немає такого повноваження як визнання права власності або зміна форми власності.

Поряд з цим позивач вказує, що реєстратор БТІ, незважаючи на зміну форми власності обєкта нерухомого майна без надання відповідних про це документів, провів державну реєстрацію права власності.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2016 р. позовну заяву ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/477/16, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

В засіданні суду 17.03.2016 р. представником відповідача Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області було заявлено клопотання про залучення до участі у справі Церковного Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України в якості співвідповідача по справі, оскільки предмет позову ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області фактично вичерпується вимогами про скасування правовстановлюючих документів Церковного Управління (Єпископату) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України та державної реєстрації права власності, що було здійснена на їх підставі.

Разом з тим, як зясовано судом, згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації від 10.01.2012 р., на підставі якої виконкомом Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області було прийнято оспорюване рішення № 10 від 30.03.2012 р. „Про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській церкві України на нерухоме майно, замовником будівництва спірної будівлі з адміністративного корпусу молодіжного центру з біблейською школою та реконструкції общинного молитовного будинку та господарських будівель виступило Церковне Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України (код 20955066).

З огляду на наведене, ухвалою господарського суду Одеської області від 17.03.2016 р. до участі у справі № 916/477/16 залучено Церковне Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки рішення суду по даній справі може вплинути на права або обовязки вказаної особи щодо однієї з сторін.

З наданих у судовому засіданні третьою особою доказів було зясовано, що саме ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська церква України є власником Євангелічної лютеранської церкви з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Петродолинське, вул. Соснова, 7. У звязку з цим ухвалою господарського суду Одеської області від 01.04.2016 р. у справі № 916/477/16 Церковне Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України залучено в якості відповідача та виключено його з кола третіх осіб.

15.04.2016 р. позивачем було надано суду пояснення по справі (а.с. 96-97 т. 1), в яких позивач зазначає, що 28.11.2015р. Єпископом НЕЛЦУ було направлено лист № 15 до керівника релігійної організації „ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська релігійна громада с. Петродолинське, Овідіопольського району Одеської області, в якому зазначає про припинення дії договору позички від 01.11.2013 р. Також позивач зазначає, що 15.01.2016 року Церковне Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранської релігійної громади с. Петродолинське про виселення з будівлі Євангелічної церкви з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Петродолинське, вул. Соснова, 7 та вселення туди Церковного Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України, посилаючись на зареєстроване за останнім право приватної власності.

Відповідач Петродолинська сільська рада позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених у відзиві на позов (а.с. 80-82 т.1). Зокрема, відповідач вказує, що на час прийняття рішення виконавчим комітетом Петродолинської сільської ради № 11 від 20.06.2002 року діяв Закон України „Про власність № 697-ХІІ. У 2002 р. ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранській церкві України було видано свідоцтво на право колективної власності на общинний молитовний будинок (кірхи) по вул. Сосновій, 7 в с. Петродолинському. Але з 01.01.2004 р. Цивільний кодекс УРСР втратив чинність. 20.06.2007 р. втратив чинність Закон України „Про власність. Цивільний кодекс України, що діє на цей час, не визначає поняття „колективна власність, підстави її виникнення та суб'єктів. На момент прийняття рішення виконавчого комітету Петродолинської сільської ради від 30.03.2012 року законодавство не передбачало такої форми власності як колективна власність, тому було прийнято рішення у відповідності до норм права, які діяли на той час, тобто було оформлено право приватної власності за ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранською церквою України. Також відповідач вказує, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки спірне рішення було прийняте 30.03.2012 р.

Відповідач Церковне Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених у відзиві на позов (а.с. 104-106 т. 1). В обґрунтування своєї правової позиції відповідач вказує, що 10.01.2012 р. Інспекцією ДАБК в Одеській області було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації обєкта: „Будівництво адміністративного корпусу молодіжного центру з біблейською школою (літ. „Б, Б-2), реконструкція общинного молитовного будинку (кірхи) (літ. „А, А (1), а) та господарських будівель (альтанка літ. „В, вбиральня літ. „Г, альтанка літ. „Д) за адресою: с. Петродолинське, вул. Соснова, 7, Овідіопольського району, Одеської області. Як зазначає відповідач, з боку замовника будівництва - Церковного Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України, Декларація підписана пастором німецької Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_2, який на той час також був обраний ОСОБА_8 Церковного Управління (Єпископату) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України. 30.03.2012 р. Виконавчий комітет Петродолинської сільської ради, розглянувши заяву президента ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України ОСОБА_2, прийняв рішення № 9 про оформлення за відповідачем права приватної власності на Євангелічно лютеранську церкву з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами. Як вказує відповідач, 12.04.2012 р. ОСОБА_2 було надано до КП „Овідіопольське РБТІ замовлення на оформлення свідоцтва про право власності. При цьому в замовленні його автор посилається на лист Єпископата Церковного Управління (Єпископату) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України Уланда Шпалінгера № 090 від 11.04.2012 р. про видачу відповідачу свідоцтва про право власності. Також представник відповідача зазначив, що 17.05.2012 р. ОСОБА_2 було подано до КП „Овідіопольське РБТІ заяву про державну реєстрацію прав відповідно до раніше отриманого свідоцтва про право власності та оплачено від власного імені послуги КП „Овідіопольське РБТІ з оформлення та видачі витягу про державну реєстрацію прав. Також, відповідач вказує, що ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранською релігійною громадою с. Петродолинське було пропущено строк позовної давності на оскарження рішення Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 10 від 30.03.2012 р., свідоцтва про право власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України від 11.05.2012 р. та скасування державної реєстрації права власності.

Відповідач - КП „Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації у поясненнях по справі (а.с. 132-133 т. 1), в яких відповідач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності від 23.07.2002 р., виданого згідно рішення Петродолинської сільської ради від 26.06.2002 р. № 11, форма власності вказана як колективна. 24.07.2002 року КП „Овідіопольське РБТІ було зареєстровано право власності за ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранською церквою України. Відповідно до свідоцтва про право власності від 11.05.2012 р., виданого згідно рішення Петродолинської сільської ради від 30.03.2012 року № 9, у якому форма власності як приватна. 06.06.2012 року КП „Овідіопольське РБТІ було зареєстровано право власності за ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранською церквою України. Як вказує відповідач, ст. 86 Цивільного Кодексу України від 18.07.1963 року № 1540-VІ (який діяв на час 24.07.2002 року) було встановлено, що власність в Україні виступала в таких формах: приватна, колективна, державна. Відповідно до ст. 325, 326, 327 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року № 435-ІV, існують такі форми власності як: державна, приватна та комунальна та дію колективної форми власності було скасовано. П. 2 до Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року за № 7/5, Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводилась державна реєстрація права власності на нерухоме майно, відносилось свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування (п.6). Таким чином, відповідач вказує, що дії КП „Овідіопольське РБТІ стосовно проведеної державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: с. Петродолинське, вул. Соснова, 7 Овідіопольського району Одеської області були такими, що відповідають (відповідали на той час) діючому законодавству України.

25.04.2016 року позивачем було надано суду заперечення на відзив відповідача КП „Овідіопольське РБТІ (а.с. 135-139 т. 1), зазначивши, що на момент реєстрації права колективної власності на обєкт нерухомості діяв Закон України „Про власність, відповідно до ст. 20 якого субєктами права колективної власності були релігійні організації. Відповідно до цього Закону і було зареєстровано право колективної власності на обєкт нерухомого майна - общинний молитовний будинок за юридичною особою - ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранською релігійною громадою с. Петродолинське, яка відповідно до свого Статуту може мати у власності майно у вигляді будинків і яка є структурною одиницею у складі ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України. Також позивач зазначає, що 27.04.2007 року було прийнято Закон України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Цивільного Кодексу України. Цим Законом було визнано таким, що втратив чинність Закон України „Про власність. Перехідними положеннями цього Закону було зобовязано юридичних осіб, які створені до набрання чинності цим Законом, протягом року з дня набрання чинності цим Законом, привести свої статути у відповідність із цим Законом. В цьому законі не зазначено припинення дії колективної власності, наразі відповідно до ст. 346 ЦК України не передбачено автоматичного припинення права власності чи зміни власника без оформлення відповідних документів, а у разі, якщо обєктом права власності є нерухоме майно, то і без відповідної державної реєстрації такого припинення чи зміни. Крім того, у 2012 році порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно регулювався Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. (із змінами та доповненнями). Відповідно до п 1.2. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на рухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Позивач вказує, що оскільки первинна реєстрація права власності обєкта нерухомого майна - общинного молитовного будинку, розташованого по вул. Сосновій, 7 в с. Петродолинське була проведена КП „Овідіопольське РБТІ 24.07.2002 р. за реєстровим № 1 в реєстровій книзі № 1, то друга реєстрація права власності повязана вже з переходом права власності, тим більше, що звернулася за реєстрацією інша юридична особа - Церковне Управління (єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України з кодом , відмінним від коду ЄДРПОУ ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське - 13926390. Згідно реєстраційної справи заяву в 2012 році на реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна подав заявник юридична особа Церковне Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України, . Підставою такого звернення було будівництво адміністративного корпусу молодіжного центру, про що свідчить декларація про початок виконання будівельних робіт від 05.12.2011 р. Позивач зазначає, що ці відомості стали відомі йому після отримання документів реєстраційної справи на запит від 15.04.2016 р.

Також 25.04.2016 року позивачем було надано суду заперечення на відзив відповідача Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (а.с. 161-163 т. 1), зазначивши, що в тексті рішення виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської № 11 від 20.06.2002 року чітко зазначено, що майно належить релігійній громаді ОСОБА_4 євангелічно-лютеранської церкви України. Як вказує позивач, відповідачем на запити позивача від 16.02.2016 р. та від 26.02.2016 р. не надано копії заяви про реєстрацію права власності від представника релігійної громади ОСОБА_4 євангелічно-лютеранської церкви України, але в тексті рішення є також посилання на акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта - общинного молитовного дому, розташованого по вул. Сосновій, 7 в с. Петродолинське, який підписаний саме головою Ради релігійної громади с. Петродолинське на той час ОСОБА_9 Таким чином, як зазначає позивач, рішення № 11 від 20.06.2002 року стосується саме позивача - релігійної громади ОСОБА_4 євангелічно-лютеранської церкви України, а не Церковного Управління (Єпископату) ОСОБА_4 євангелічно-лютеранської церкви України, бо жодних документів, що стосуються цієї юридичної особи в 2002 році до Петродолинської сільської ради подано не було. Позивач зазначає, що якщо право колективної власності на общинний молитовний будинок за адресою: вул. Соснова, 7 в с. Петродолинське в 2002 році було зареєстровано за юридичною особою - релігійною громадою ОСОБА_4 євангелічно-лютеранської церкви України з кодом , то оформлення права власності в 2012 році навіть реконструйованого майна за цією ж адресою за іншою юридичною особою - Церковним Управлінням (Єпископатом) ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранської церкви України () без припинення права власності за первісним субєктом є порушенням норм Цивільного Кодексу України, а саме ст. 319, 321, 398, 346 і відповідно права власності позивача на зазначене нерухоме майно.

11.05.2016 року позивачем було надано суду заяву про визнання поважними причин пропущення строку позовної давності на оскарження рішення виконкому від 30.03.2012 р. № 10, свідоцтва про право власності та реєстрації права власності (а.с. 1-4 т. 2), зазначивши, що голова Ради ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське ОСОБА_10 в своїй заяві від 22.04.2016 року зазначила, що їй як Голові ради громади ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське відомі обставини будівництва, реконструкції та оформлення права власності на Євангелічно-лютеранську церкву з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, розташовану за адресою: Одеська область, с. Петродолинське, вул. Соснова, 7. Наразі оформлення права приватної власності на вищезазначені будівлі здійснювалось за згодою Ради ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське, в тому числі члена Ради громади ОСОБА_2 та відповідно волі всіх повноправних членів громади. Однак, як вказує позивач, зазначені в заяві твердження ОСОБА_10 не відповідають дійсності та документам ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське. Відповідно до п. 4.1 Статуту ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське вищим керівним органом управління громадою є Загальні збори громадян. Чергові збори громадян скликаються один раз на рік за рішенням Ради громади для вирішення усіх важливих питань життя громадян. Воля всіх повноправних членів громади має бути виражена тільки на загальних зборах та оформлена відповідним рішенням. Однак в проміжок часу з 28.11.2010 року (відбулися загальні збори громадян релігійної громади с. Петродолинське) по 03.11.2013 року (відбулися загальні збори громадян зазначеної релігійної громади) не було проведено загальних зборів громадян релігійної громади НЄЛЦУ. Отже, як вказує позивач, твердження колишньої голови Ради громади ОСОБА_10 не відповідають дійсності. Щодо обізнаності членів Ради громади, то і збори Ради громади не проводились колишнім головою Ради ОСОБА_10 з листопада 2011 року по листопад 2013 року. Таким чином, позивач вказує, що навіть якщо вважати, що сама ОСОБА_10, як голова Ради громади знала про оформлення права приватної власності в 2012 році на Євангелічно-лютеранську церкву з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, розташовану за адресою: Одеська область, с. Петродолинське, вул. Соснова, 7, то по-перше, вона не зазначила за якою саме юридичною особою оформлене право приватної власності, а, по-друге, вона повинна була довести до всіх членів релігійної громади с. Петродолинське інформацію про зміну форми власності. Не повідомивши про цей факт Раді та всій громаді, вона зловживала своїм становищем ж керівник юридичної особи і діяла всупереч інтересам релігійної громади с. Петродолинське. Тому, враховуючи факт незаконних дій керівника, спрямованих на порушення її майнових прав, юридична особа - ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська релігійна громада с. Петродолинське не мала можливості своєчасно протягом 3-річного строку позовної давності з моменту реєстрації права приватної власності в березні-травні 2012 року оскаржити незаконне рішення № 10 від 30.03.2012 року, свідоцтво про право власності та незаконну реєстрацію права власності. Як вказує позивач, лише в 2015 році йому стало відомо про порушення своїх прав.

Відповідачем - Церковним Управлінням (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України були надані до суду письмові пояснення по справі (а.с. 20-23, а.с. 58-59 т. 2) щодо обставин видачі та реєстрації свідоцтва про право власності у 2002 р. та доказів на підтвердження свого права власності на спірне нерухоме майно. Так, відповідач вказує, що на аркуші 17 реєстраційної справи КП „Овідіопольське РБТІ міститься замовлення ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України від 23.07.2002 р., жодних згадок про позивача цей документ не містить. Що стосується безпосередньо пана ОСОБА_11, то у 2002 р. він, так само як і ОСОБА_2 у 2012 р., був ОСОБА_8 НЄЛЦУ. Як зазначає відповідач, акт введення в експлуатацію общинного молитовного будинку від 30.01.2001 р. ОСОБА_9 підписала не як голова Ради релігійної громади с. Петродолинське, а як представник Церковного Управління (Єпископату) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України (тоді - ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська церква України). Про це свідчить також наявність на акті печатки ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України, а не громади с. Петродолинське. Також відповідач зазначає, що рішення виконкому Петродолинської сільської ради № 11 від 20.06.2002 р., підписане тодішнім сільським головою, а нині - головою Ради релігійної громади с. Петродолинське ОСОБА_12, з огляду на викладене вище не могло передбачати і не передбачало оформлення права власності на общинний молитовний будинок (кірхи), загальною площею 154,4 кв.м., розташований в с. Петродолинське по вул. Сосновій, 7 за позивачем. Відповідач також вказує, що акт вибору земельної ділянки від 16.10.1997 року, висновок про вибір земельної ділянки від 17.10.1997 р. № Р-184-97, висновок про вибір земельної ділянки № 49 від 20.10.1997 р. не можуть бути підтвердженням права власності позивача на общинний молитовний будинок (кірхи), оскільки відповідна земельна ділянка не передавалась ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській релігійній громаді с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області ні у власність, ні у користування. Навпаки, 03.05.2011 р. Петродолинська сільська рада Овідіопольського району Одеської області з одного боку, та Церковне Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України, з іншого боку, уклали договір оренди земельної ділянки за адресою: с. Петродолинське, вул. Соснова, 7.

У письмових поясненнях (а.с. 42-43 т. 2) Петродолинська сільська рада Овідіопольського району вказує, що рішення № 9 про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранської церкви України є саме тим рішенням, що надало підстави для оформлення права власності ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранської церкви України, з наступних причин. Так, в архівних матеріалах КП „Овідіопольське РБТІ зазначається оригінал рішення виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 9 від 30.03.2012 року про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранської церкви України. Також у витягу про державну реєстрацію прав підставами виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності, видане на підставі рішення виконкому Петродолинської сільської ради від 30.03.2012 р. № 9. В свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 11.05.2012 року, що видавалося Петродолинською сільською радою, вказана підстава оформлення такого свідоцтва, а саме рішення № 9 від 30.03.2012 року.

В свою чергу з огляду на заперечення відповідачів стосовно позовних вимог позивач надав до суду додаткові обґрунтування до позову (а.с. 64-67 т. 2), в яких позивач вважає, що відповідачі - Петродолинська сільська рада Овідіопольського району Одеської області та КП «Овідіопольське РБТІ» не довели належними та допустимими доказами законність оскарженого рішення виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 10 від 30.03.2012 року та реєстрацію права приватної власності на підставі не цього, а іншого рішення. Щодо рішення № 9 від 30.03.2012 року позивач вважає, що дійсно відбулася помилка при реєстрації, і виконкомом Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області замість належним чином оформленого рішення № 10 до КП «Овідіопольське РБТІ» було надано рішення № 9 від цієї ж дати 30.03.2012 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська релігійна громада в с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області заснована 19.07.1992 р. на загальних зборах та зареєстрована на підставі розпорядження представника ОСОБА_8 України в Овідіопольському районі Одеської області № 231 від 23.07.1992 р.

В подальшому розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 23.05.2007 р. № 323/А-2007 було зареєстровано в новій редакції статут ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області.

Поряд з цим судом зясовано, що 10.11.1993 р. Радою у справах релігій при Кабінеті Міністрів України була зареєстрована як юридична особа релігійна організація ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська церква України.

Згідно протоколу загальних зборів релігійної громади ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви с. Петродолинське від 24.05.1997 р. на вказаних зборах було розглянуто питання щодо здійснення Церквою будівництва будинку для проведення богослужінь.

Після завершення будівельних робіт будівля церкви (кірха) загальною площею 154,4 кв.м була введена в експлуатацію, про що свідчить акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 30.01.2001 р., який було затверджено розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації № 245 від 19.04.2002 р.

20 червня 2002 р. виконкомом Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області було прийнято рішення № 11 „Про видачу свідоцтва про право власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України щодо общинного молитовного будинку (кірхи), розташованої в с.Петродолинське, вул. Соснова, 7.

На підставі вказаного рішення виконкомом Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області було видано 23.07.2002 р. ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській церкві України свідоцтво про право власності на общинний молитовний будинок (кірху) загальною площею 154,4 кв.м, розташований в с.Петродолинське, по вул. Сосновій, 7, що належить релігійній громаді ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України. Згідно вказаного свідоцтва про право власності, що було зареєстровано КП „Овідіопольське РБТІ 24.07.2002 р. за № 1, вказаний будинок належав ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській церкві України на праві колективної власності.

В подальшому було здійснено реконструкцію общинного молитовного будинку (кірхи) та господарських будівель і побудовано адміністративний корпус молодіжного центру з біблейською школою. Так, 10.01.2012 р. Інспекцією ДАБК в Одеській області було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації обєкта: „Будівництво адміністративного корпусу молодіжного центру з біблейською школою (літ. „Б, Б-2), реконструкція общинного молитовного будинку (кірхи) (літ. „А, А (1), а) та господарських будівель (альтанка літ. „В, вбиральня літ. „Г, альтанка літ. „Д) за адресою: с. Петродолинське, вул. Соснова, 7, Овідіопольського району, Одеської області. З боку замовника будівництва - Церковного Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України, декларація підписана пастором німецької Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_2, який на той час також був обраний ОСОБА_8 Церковного Управління (Єпископату) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України.

30.03.2012 р. Виконавчий комітет Петродолинської сільської ради за результатами розгляду заяви президента ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України ОСОБА_2 прийняв рішення № 9 про оформлення за відповідачем права приватної власності на Євангелічно лютеранську церкву з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами.

12.04.2012 р. Церковним Управлінням (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України було подано до КП „Овідіопольське РБТІ замовлення на оформлення свідоцтва про право власності та заяву про видачу свідоцтва про право власності.

На підставі вказаного рішення виконкому № 9 від 30.03.2012 р. Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області 11.05.2012 р. було видано ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській церкві України свідоцтво про право власності на нерухоме майно - Євангелічну лютеранську церкву з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами: А, А1, а - Євангелічна лютеранська церква - загальною площею 257,4 кв.м, Б-2, Б - адміністративний корпус молодіжного центру з біблейською школою - 255,5 кв.м, В - альтанка - 40,3 кв.м, Г - убиральня - 2,9 кв.м, Д - альтанка - 32,0 кв.м, № 1-3 - споруди, розташованої за адресою: с. Петродолинське, вул. Соснова, 7.

17.05.2012 р. Церковним Управлінням (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України було подано до КП „Овідіопольське РБТІ заяву про державну реєстрацію прав відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно - Євангелічну лютеранську церкву з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами.

В свою чергу 06.06.2012 р. КП „Овідіопольське РБТІ було зареєстровано право власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України на Євангелічну лютеранську церкву з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Петродолинське, вул. Соснова, 7, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав за № 34391648 від 06.06.2013 р.

Між тим позивач зазначає, що рішенням виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 10 від 30.03.2012 р. оформлено та видано свідоцтво на право приватної власності від 11.05.2012 р. ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України, хоча в попередньому рішенні виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 11 від 20.06.2002 р. було зазначено право колективної власності на общинну молитовну будівлю. Крім того, за ствердженнями позивача, номер рішення виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 30.03.2012 р. зазначений „10, а в свідоцтві від 11.05.2012 р. та витягу № 34391648 вказано „9. До того ж в рішенні виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 10 не зазначено про те, чи припинена дія свідоцтва на право власності від 23.07.2002 р. Відтак, позивач стверджує, що фактично рішенням виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 30.03.2012 р. № 10 безпідставно змінено форму власності з колективної на приватну і таким чином в порушення ст. 346 ЦК України позбавлено права колективної власності релігійну громаду ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України на будівлю общинного молитовного будинку (кірхи). В свою чергу позивач вважає, що оспорюване рішення виконкому Петродолинської сільської ради № 10 від 30.03.2012 р. не відповідає вимогам чинного законодавства, а також порушує охоронювані законом інтереси позивача щодо права володіння, користування, розпорядження на власний розсуд нерухомим майном нежитловою будівлею Євангелічної лютеранської церкви з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами. При цьому, змінивши форму власності вказаної нежитлової будівлі лютеранської церкви з колективної на приватну, на думку позивача, виконком Петродолинської сільської ради порушив норми цивільного законодавства, зокрема ст. 346 ЦК України, в якій зазначені підстави припинення права власності, а відповідно й права позивача релігійної громади ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України на це майно. Крім того, позивач стверджує, що у виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району відповідно до повноважень, зазначених в ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, немає такого повноваження як визнання права власності або зміна форми власності. Поряд з цим позивач вказує, що реєстратор БТІ, незважаючи на зміну форми власності обєкта нерухомого майна без надання відповідних про це документів, провів державну реєстрацію права власності.

З огляду на вказане позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 30.03.2012 р. № 10 „Про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській церкві України на нерухоме майно, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.05.2012 р., видане виконавчим комітетом Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській церкві України, також скасувати державну реєстрацію права власності на Євангелічну лютеранську церкву з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Петродолинське, вул. Соснова, 7, за ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранською церквою України, здійсненої КП „Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації 06.06.2012 р.

Ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Наведене узгоджується з положеннями ст. 41 Конституції України, яка є Основним Законом України.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень ч. 2, 3 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Підпунктом 10 пункту „б ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо обліку відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Водночас частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дана норма закону вимагає від органів місцевого самоврядування прийняття законних, обґрунтованих та вмотивованих рішень.

В силу приписів ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

При цьому власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Згідно частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Умовою для подання позову є невідповідність актів, прийнятих зазначеними органами, вимогам закону, а також порушення цими актами права власності. Незаконність може полягати як у невідповідності акта компетенції органу, який його прийняв, так і в безпосередньому порушенні права власності виданням такого акта. Отже, виходячи з зазначеної норми, позивачем за таким позовом може бути власник або титульний володілець, право власності (або інше титульне право) якого порушене виданням переліченими органами актів, і таке право має вже існувати, тобто, беззаперечно передувати зверненню до суду.

Згідно п. 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року N 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" (із змін. та доповнен.) підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку із прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду не має правових підстав для задоволення позову.

Вказаний принцип закріплено також у ст. 16 ЦК України та ст. 1 ГПК України, які передбачають, що кожна особа має право на захист свого порушеного права чи охоронюваних законом інтересу.

Наразі судом встановлено, що саме рішення № 9 виконавчого комітету Петродолинської сільської ради про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранської церкви України стало підставою для оформлення права власності ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранської церкви України на спірне майно. Так, в архівних матеріалах КП „Овідіопольське РБТІ зберігається оригінал рішення виконкому Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 9 від 30.03.2012 року про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранської церкви України. Також у витягу про державну реєстрацію прав підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право власності, видане на підставі рішення виконкому Петродолинської сільської ради від 30.03.2012 р. № 9. У самому свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 11.05.2012 року, що видавалося Петродолинською сільською радою, вказана підстава оформлення такого свідоцтва, а саме рішення виконкому № 9 від 30.03.2012 року. При цьому на руки уповноваженій особі Церковного Управління (Єпископату) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України було видано рішення № 9 від 30.03.2012 р.

Як вказує відповідач - Петродолинська сільська рада, після засідання виконкому заявникам надаються рішення виконкому. До початку наступного засідання виконкому секретарем сільської ради проводиться формування справ в паперовому вигляді. Так, під час формування справи, а саме: порядку денного, протоколу засідання, заяв та документів, що надійшли на розгляд та при роздруківці самих рішень виконкому були виявлені технічні помилки, а саме два рішення за № 9, тому працівником сільської ради була виправлена нумерація рішень в матеріалах справи виконкому. В результаті зазначеного в матеріалах реєстраційної справи КП «Овідіопольське РБТІ» на арк. 102 зберігається саме рішення № 9 від 30.03.2012 р. про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранської церкви України, а в матеріалах Петродолинської сільської ради Овідіопольського району вказано рішення № 10 від 30.03.2012 року про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранської церкви України та рішення № 9 про затвердження декларації про готовність об'єкту до експлуатації.

Як зазначено в п. 2 роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 року N 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

Враховуючи те, що позивачем оспорюється рішення виконкому, яке за змістом стосується оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України на спірне нерухоме майно, суд зазначає, що у даному випадку визначальним є суть самого рішення, й не його номер.

Досліджуючи питання наявності порушеного права власності позивача в результаті прийняття рішення виконавчого комітету Петродолинської сільської ради від 30.03.2012 року „Про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській церкві України на нерухоме майно, судом встановлено відсутність будь-яких прав у позивача на спірний обєкт нерухомості на момент прийняття вказаного рішення виконкомом сільради.

Так, позивач вказує, що саме ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська релігійна громада с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області є субєктом права колективної власності на будівлю Євангелічної лютеранської церкви з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Петродолинське, вул. Соснова, 7, та вказує на порушення цього права з боку відповідачів. При цьому позивач посилається на те, що доказами права колективної власності саме ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське, є наступні документи:

- заява про реєстрацію права власності, яку подав представник ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське ОСОБА_11;

- рішення виконкому Петродолинської сільської ради № 11 від 20.06.2002 р. про видачу свідоцтва про право власності, де зазначено, що общинний молитовний будинок належить релігійній громаді с. Петродолинське;

- акт введення в експлуатацію від 30.01.2001 р. общинного молитовного будинку підписаний головою Ради релігійної громади с. Петродолинське ОСОБА_9;

- акт вибору земельної ділянки від 16.10.1997 року, підписаний головою Ради релігійної

громади с. Петродолинське ОСОБА_9;

- висновок про вибір земельної ділянки від 17.10.1997 р. № Р-184-97;

- рішення виконкому Петродолинської сільської ради № 43 від 08.08.1997 р.;

- висновок про вибір земельної ділянки № 49 від 20.10.1997 р.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до свідоцтва про право власності від 23.07.2002 р., виданого згідно рішення Петродолинської сільської ради від 26.06.2002 р. № 11, 24.07.2002 року КП „Овідіопольське РБТІ було зареєстровано за ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранською церквою України право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Петродолинське, вул. Соснова, 7, форма власності - колективна.

На час прийняття рішення виконавчим комітетом Петродолинської сільської ради № 1Г від 20.06.2002 року діяв Закон України «Про власність» № 697-ХІІ, згідно ч. 4 ст. 2 якого власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Всі форми власності є рівноправними. Статтею 20 Закону № 697-ХІІ передбачалося, що суб'єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об'єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об'єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами.

Також статтею 86 Цивільного Кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, чинного станом на 24.07.2002 року, було встановлено, що власність в Україні виступала в таких формах: приватна, колективна, державна.

Так, у 2002 р. ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранській церкві України було видано свідоцтво на право колективної власності на общинний молитовний будинок по вул. Сосновій, 7 в с. Петродолинському.

Відповідно до розділу 6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року N 7/5, (зі змінами та доповненнями, у редакції що діла на момент видачі вказаного свідоцтва) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності здійснюється місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, державними органами приватизації, Державним управлінням справами на житлові та нежитлові об'єкти. Підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів відповідно до законодавства проводити БТІ.

При цьому свідоцтво передбачено як правовстановлюючий документ в п. 6 Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (додаток N 1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 N 7/5).

Доводи позивача про те, що ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська релігійна громада с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області була субєктом права колективної власності на будівлю Євангелічної лютеранської церкви з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Петродолинське, вул. Соснова, 7, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Зазначені вище документи, на які позивач посилається як на доказ наявності у громади права колективної власності на спірну будівлю, не можуть бути доказами реєстрації права власності взагалі, оскільки таким доказом станом на 2002 р. був лише реєстраційний напис на правовстановлюючому документі, а саме на свідоцтві про право власності від 23.07.2002 р. Між тим ні свідоцтво про право власності від 23.07.2002 р., ні реєстраційний напис на його звороті не містять жодних відомостей про ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранську релігійну громаду с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області. Більш того, як зясовано судом, з проханням про видачу та реєстрації права власності згідно свідоцтва про право власності у 2002 р. до КП „Овідіопольське РБТІ зверталась ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська церква України, про що свідчить копія замовлення від 23.07.2002 р.

До того ж акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 30.01.2001 р., яким введено в експлуатацію общинний молитовний будинок, був підписаний ОСОБА_9 як представником ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України (нині Церковне Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України), а не як головою Ради релігійної громади с. Петродолинське, про що також свідчить наявність на акті печатки ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України, а не громади с. Петродолинське. Вказаний акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 30.01.2001 р. було затверджено розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації № 245 від 19.04.2002 р., зі змісту якого вбачається, що власником общинного молитовного будинку (кірхи) була саме ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська церква України (нині Церковне Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України). Посилання позивача на те, що в тексті рішення Виконавчого комітету Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 11 від 20.06.2002 р. міститься вказівка „Надати свідоцтво на право власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України щодо общинного молитовного будинку (кірхи) загальною площею 154,4 кв.м, розташованого в с.Петродолинське, по вул. Сосновій, 7, яка належить релігійній громаді ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України, не свідчить про право власності позивача на вказану будівлю.

Крім того, відповідно до протоколу загальних зборів ОСОБА_4 євангелічно-лютеранської громади с. Петродолинське від 24 травня 1997 р. не сама ОСОБА_4 євангелічно-лютеранська громада, а Церква України планувала побудувати для громади в с. Петродолинське будинок, де б члени громади могли разом збиратися.

Не можуть бути підтвердженням права власності позивача на общинний молитовний будинок (кірхи) також акт вибору земельної ділянки від 16.10.1997 року, висновок про вибір земельної ділянки від 17.10.1997 р. № Р-184-97, висновок про вибір земельної ділянки № 49 від 20.10.1997 р., оскільки відповідна земельна ділянка не передавалась ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській релігійній громаді с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області ні у власність, ні у користування. Навпаки в матеріалах справи міститься договір оренди земельної ділянки від 03.05.2011 р., укладений між Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області та Церковним Управлінням (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України стосовно земельної ділянки за адресою: с. Петродолинське, вул. Соснова, 7. Відповідно до розділу 1 «Предмет договору» орендодавець - Петродолинська сільська рада на підставі рішення №1119-V від 20 серпня 2010 року надає, а орендар - Церковне Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України приймає в довгострокове, платне користування земельну ділянку, розміщену на території Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області в межах села Петродолинське. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законному порядку. План-схема земельної ділянки, що додається, є невід'ємною частиною цього договору. В оренду передається земельна ділянка, площею 0,34 га із земель житлової та громадської забудови (земель запасу) за адресою: вул. Соснова, 7. На земельній ділянці знаходиться будівля молитовного будинку орендаря. При цьому в пункті 1 розділу 2 договору оренди земельної ділянки від 03.05.2011 р. передбачає, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування молодіжного центру з біблійною школою та обслуговування існуючої будівлі общинного молитовного будинку (кірхи).

Більш того, в матеріалах справи наявні дозволи Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Відділу Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області, Управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Овідіопольської районної санітарно-епідеміологічної станції на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в довгострокову оренду саме Церковному Управлінню (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України площею 0,20 га для обслуговування і експлуатації молитовного будинку по вул. Соснова, 7 в с. Петродолинське. Також погодження вибору місця розташування земельної ділянки з боку Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області та Державного управління навколишнього природного середовища в Одеській області надавались ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській Церкві України, а не позивачу.

Також ствердження позивача про те, що релігійна громада була суб'єктом права колективної власності на Євангелічно-лютеранську церкву, розташовану в с. Петродолинському по вул. Сосновій, 7, спростовуються наявним в матеріалах справи договором від 01.07.2007 р. про передачу нерухомості, що належить НЄЛЦУ на праві колективної власності в довгострокове користування на умовах безоплатної оренди релігійній громаді НЄЛЦУ в с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранська Церква України передала, а релігійна громада НЄЛЦУ в с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області прийняла у дострокове користування на умовах безоплатної оренди на строк 36 місяців будівлю общинного молитовного будинку (кірхи) загальною площею 154, кв.м, розташоване по вул. Сосновій, 7 в с. Петродолинське, про що свідчить акт приймання-передачі вказаного майна від 01.07.2007 р. При цьому в п. 2.1. вказаного договору про передачу нерухомості власник зобов'язувався передати користувачу (громаді) для відома копії документів, що свідчать про право власності власника на данні приміщення.

В подальшому після реконструкції молитовного будинку між позивачем та відповідачем - Церковним Управлінням (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України було укладено договір позички нежитлового приміщення від 01.11.2013 р., відповідно до якого позивачу як користувачу передається у строкове безоплатне користування будівля Євангелічної лютеранської церкви А, А1, а - загальною площею 257,4 кв.м, адміністративний корпус молодіжного центру з біблейською школою Б-2, Б загальною площею 255,5 кв.м, альтанка В площею 40,3 кв.м, убиральня Г площею 2,9 кв.м, альтанка Д площею 32,0 кв.м, споруди № 1-3, розташовані у с. Петродолинське Одеської області, вул. Соснова, 7.

Отже, наявність вказаних договірних відносин між позивачем та власником спірних будівель - Церковним Управлінням (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України свідчить про те, що позивачем визнався факт наявності права власності на спірне майно у Церкви, у протилежному випадку це б виключало необхідність вступ позивача у договірні відносини з приводу користування вказаними приміщеннями церкви.

Вказане свідчить про те, що позивач як на момент виникнення у 2002 році общинного молитовного будинку (кірху) загальною площею 154,4 кв.м, так і на момент будівництва Євангелічної лютеранської церкви з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Петродолинське, по вул. Сосновій, 7, не мав будь-яких прав ані стосовного спірного майна, ані стосовно земельної ділянки, на якій воно розташоване. В свою чергу це виключає можливість порушення прав позивача внаслідок прийняття рішення виконавчого комітету Петродолинської сільської ради від 30.03.2012 року „Про оформлення права приватної власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранській церкві України на нерухоме майно, та необґрунтованість доводів позивача. За таких обставин суд доходить до висновку про відсутність підстав для визнання вказаного рішення виконкому незаконним та його скасування і задоволення вимог позивача в цій частині.

Щодо посилань позивача на зміну форм власності стосовного спірного майна з колективної на приватну суд зазначає наступне.

З прийняттям Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року № 435-ІV, який набрав чинності з 01.01.2004 р., Цивільний кодекс УРСР втратив чинність, також дію колективної форми власності було скасовано. Також 27.04.2007 р. Верховною Радою України був прийнятий Закон України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Цивільного Кодексу України, що набрав чинності 20 червня 2007 р., згідно якого Закон України „Про власність визнано таким, що втратив чинність

Відповідно до положень ст. 325, 326, 327 Цивільного Кодексу України в Україні існують такі форми власності як: державна, приватна та комунальна.

Враховуючи те, що на момент прийняття рішення виконавчого комітету Петродолинської сільської ради від 30.03.2012 року законодавство не передбачало такої форми власності як колективна власність, відповідно виконавчим комітетом сільської ради було прийнято рішення у відповідності до норм права які діяли на той час, тобто було оформлено право приватної власності за ОСОБА_4 Євангелічно-Лютеранською церквою України.

Наразі суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про визнання недійсним та скасування виданого 11.05.2012 р. на підставі вказаного рішення виконавчого комітету Петродолинської сільської ради від 30.03.2012 року свідоцтва про право власності ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської Церкви України на будівлю Євангелічної лютеранської церкви з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Петродолинське, по вул. Сосновій, 7. Так, у даному випадку вимога щодо визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності заявлялась позивачем у такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, передбачений ст.16 Цивільного кодексу України, як відновлення становища, що існувало до порушення. Позивач, вважаючи себе власником спірної нерухомості, зазначив, що саме у такий спосіб його порушене право власності на спірну будівлю може бути захищено з метою відновлення становища, що існувало до порушення права.

З огляду на те, що судом було встановлено відсутність у позивача будь-яких прав стосовно Євангелічної лютеранської церкви з адміністративним корпусом молодіжного центру з біблейською школою, господарчими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Петродолинське, по вул. Сосновій, 7, та відповідно й відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 11.05.2012 р., виданого на підставі рішення виконкому сільради від 30.03.2012 року, яке є законним, а також похідної вимоги про скасування здійсненої КП „Овідіопольське РБТІ 06.06.2012 р. державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранською Церквою України на спірне майно на підставі вказаного свідоцтва.

Щодо заяви відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності та заяви позивача про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності на оскарження оспорюваного рішення виконкому Петродолинської сільської ради, свідоцтва про право власності і реєстрації права приватної власності суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи пропуск строку позивачем на оскарження оспорюваного рішення виконкому Петродолинської сільської ради та реєстрації права приватної власності, відповідач посилався на обізнаність членів Ради релігійгної громади с.Петродолинське про оформлення в 2012 році права власності, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_13 та голови Ради громади ОСОБА_10 В свою чергу позивач зазначив, що лише в 2015 році йому стало відомо про порушення своїх прав.

В силу положень ч. 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Як вказано в п. 2.2 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 р. № 10 „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на викладене, враховуючи те, що судом не було встановлено порушення прав позивача, які підлягають захисту, відповідно відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин правил позовної давності.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно зі статтею 34 вказаного Кодексу обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Відтак, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, у звязку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської релігійної громади с. Петродолинське Овідіопольського району Одеської області до Петродолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, Комунального підприємства „Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації, Церковного Управління (Єпископат) ОСОБА_4 Євангелічно-лютеранської церкви України про визнання незаконним та скасування рішення виконкому про оформлення права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21 червня 2016 р.

Суддя В.С. Петров