УХВАЛА

21.06.2016№ 910/10512/14

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В.,

при секретарі судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм», м. Київ (далі - Товариство), про відвід судді господарського суду міста Києва Марченко О.В. від участі у розгляді

справи № 910/10512/14

за позовом Bayer Pharma AG [Aktiengesellschaft] (Баєр Фарма АГ [Акціенгезельшафт], м. Монхайм, Федеративна Республіка Німеччина (далі - Компанія),

до Товариства

та Міністерства охорони здоров'я України, м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України, м. Київ (далі - ДФС України),

та Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України", м. Київ (Центр),

про припинення порушення прав власника патенту України №35554 на винахід

та за зустрічним позовом Товариства

до Компанії та

Державної служби інтелектуальної власності України, м. Київ (далі - Служба),

про визнання недійсним патенту України №35554 на винахід,

за участю представників сторін:

Компанії - Ковіні М.В. (довіреність від 03.06.2016 б/н);

Сиклітенка В.В. (довіреність від 07.06.2016 №б/н);

Пахаренка О.В. (довіреність від 07.12.2012 № б/н);

Товариства - Криворучка А.І. (довіреність від 15.04.2016 №15/04/2016);

Павловського Ф.Г. (довіреність від 01.06.2016 №01/06/2016);

Пирогова О.В. (ордер; серія КВ №075216);

Чайченка М.В. (довіреність від 04.01.2016 №04/01/2016-юр);

МОЗ - не з'явився;

ДФС України - не з'явився;

Центру - Федоренка О.А. (довіреність від 11.01.2016 №35/09-4);

Служби - Запоржець Л.Г. (довіреність від 21.11.2014 №1-8/8566),

ВСТАНОВИВ:

Компанія як власник патенту України №35554 на винахід «Похідні хінолон-І нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, фармацевтична композиція, що має антибактеріальну активність і проміжні сполуки», яким надано охорону хімічній речовині, що має загальновживану (міжнародну непатентовану) назву моксифлоксацин (moxifloxacin), звернулася до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства та Міністерства охорони здоров'я України (далі - МОЗ) про:

зобов'язання Товариства припинити використання у будь-який спосіб, зокрема, виготовлення, пропонування до продажу, у тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення в цивільний оборот або зберігання в зазначених цілях винаходу «Похідні хінолон-І нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, фармацевтична композиція, що має антибактеріальну активність і проміжні сполуки», який охороняється патентом України №35554;

визнання недійсним наказу МОЗ від 30.08.2011 №540 «Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін у реєстраційні матеріали» в частині державної реєстрації лікарського засобу «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці № 1);

визнання недійсним наказу МОЗ від 19.05.2014 №340 «Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін у реєстраційні матеріали» в частині державної реєстрації лікарського засобу «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці № 1);

визнання недійсним реєстраційного посвідчення UA/11645/01/01 на лікарський засіб «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах № 1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці № 1);

вилучення з цивільного обороту та знищення лікарського засобу «МАКСІЦИН®» (концентрат для приготування розчину для інфузій, 20мг/мл по 20 мл у флаконах №1; по 20 мл у флаконі у комплекті з розчинником у контейнері по 100 мл у контурній чарунковій упаковці в пачці №1) виробництва Товариства.

Товариство 10.07.2014 подало суду зустрічну позовну заяву, в якій просить суд:

- визнати недійсним патент України №35554 на винахід «Похідні хінолон-1 нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, фармацевтична композиція, що має антибактеріальну активність, та проміжні сполуки» володільцем якого є Компанія;

- зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України (далі - Служба) внести зміни до Державного реєстру патентів України на винаходи стосовно визнання недійсним патенту України №35554 на винахід «Похідні хінолон-1 нафтиридонкарбонової кислоти у вигляді суміші ізомерів або окремих ізомерів, фармацевтична композиція, що має антибактеріальну активність, та проміжні сполуки» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2014 прийнято зустрічну позовну заяву до провадження.

21.06.2016 представники Товариства подали суду заяву про відвід судді господарського суду міста Києва Марченко О.В. від участі у розгляді справи №910/10512/16; підтримали доводи заяви та просили її задовольнити.

Заяву про відвід мотивовано тим, що під час судового засідання 21.06.2016 суддя Марченко О.В. відхилила клопотання Товариства про витребування доказів, а саме реєстраційних досьє патентів України №ЕР0350733 та №US4990517, не надаючи при цьому правового обґрунтування.

Представники Компанії та Служби заперечили проти задоволення вказаної заяви.

Представник Центру розгляд заяви залишив на розсуду суду.

Оцінивши та проаналізувавши мотиви заяви, господарський суд міста Києва дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні такої заяви з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, третьої і п'ятої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів.

В абзаці другому підпункту 1.2.1 пункту 1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Як вбачається з матеріалів справи:

- у судовому засіданні 21.06.2016 представники Товариства заявили суду клопотання про витребування доказів, а саме реєстраційних досьє патентів України №ЕР0350733 та №US4990517;

- у судовому засіданні 21.06.2016 судом відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки останнє не оформлене відповідно приписів статті 38 ГПК України та не обґрунтовано необхідність витребування вказаних документів як доказів у даній справі.

Крім того, із заяви вбачається, що фактично заявником викладено незгоду Товариства з відмовою у задоволенні клопотання про витребування реєстраційних досьє, разом з тим, підстав для відводу, зазначених у статті 20 ГПК України, не наведено.

Отже, за результатами розгляду заяви про відвід господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. дійшов висновку про відсутність передбачених статтею 20 ГПК України підстав для відводу названої судді.

Керуючись статтями 20, 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Юрія-Фарм» про відвід судді господарського суду міста Києва Марченко О.В. від участі у розгляді справи №910/10512/14 залишити без задоволення.

Суддя О. Марченко