РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016Справа №910/8601/16
За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД»

про стягнення 65 400 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - по дов.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» про стягнення заборгованості в розмірі 65 400 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2016 року порушено провадження у справі № 910/8601/16 та призначено розгляд справи на 27.05.2016 року.

23.05.2016 року представник позивача через канцелярію суду подав письмове підтвердження відсутності аналогічного спору, а в судовому засіданні 27.05.2016 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 27.05.2016 року не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою відповідача та необхідністю витребування додаткових доказів по справі ухвалою від 27.05.2016р. розгляд справи було відкладено на 13.06.2016р.

13.06.2016р. представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке розглянуто та задоволено судом.

Представник відповідача в судове засідання 13.06.2016р. не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, всіма правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористався, проте, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, відповідач не з'явився в судове засідання 13.06.2016р., справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

В судовому засіданні 13.06.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір б/н про надання послуг, відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується своїми силами та від свого імені виконати послуги з вивозу побутового та будівельного сміття автомобільним транспортом.

За умовами п.1.2 договору б/н від 01.01.2012р. послуги з вивозу сміття здійснюються в робочі дні тижня, в робочий час, для пересування тільки по місту Києву та Київській області на підставі усних чи письмових замовлень замовника, переданих виконавцю.

У п.2.1 укладеного між сторонами правочину зазначено, що оплата послуг проводиться згідно акту здачі-приймання виконаних робіт на підставі рахунків-фактур, що надаються виконавцем, за результатом кожного календарного місця, за цінами, які діють на момент виконання замовлення.

Оплата за договором проводиться шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця (п.2.2 договору б/н від 01.01.2012р.).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2012р. (п.4.1 договору б/н від 01.01.2012р.).

01.01.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір б/н про надання послуг, відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується своїми силами та від свого імені виконати послуги з вивозу побутового та будівельного сміття автомобільним транспортом.

У п.п.2.1, 2.2 договору б/н від 01.01.2013р. контрагентами погоджено, що оплата послуг проводиться згідно акту здачі-приймання виконаних робіт на підставі рахунків-фактур, що надаються виконавцем, за результатом кожного календарного місця, за цінами, які діють на момент виконання замовлення. Оплата за договором проводиться шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Згідно п.4.1 договір б/н від 01.01.2013р. набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013р.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договори б/н від 01.01.2012р. та б/н від 01.01.2013р. як належні підстави, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов'язків з надання послуг.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору б/н від 01.01.2012р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було надано, а Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» за актами приймання-передачі прийнято послуги з вивезення побутового сміття на загальну суму 163 400 грн.

Одночасно, на виконання умов договору б/н від 01.01.2013р. позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 9800 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних послуг.

15.01.2016р. позивачем було направлено на адресу відповідача рахунок-фактуру №0000001 від 15.01.2016р. на суму 55 600 грн. для сплати заборгованості за договором б/н від 01.01.2012р. та рахунок-фактуру №0000002 від 15.01.2016р. на суму 9800 грн. для погашення боргу за договором б/н від 01.01.2013р.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розмінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» свої грошові зобов'язання за договорами б/н від 01.01.2012р. та б/н від 01.01.2013р. в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 65 400 грн.

Наразі, обставини щодо часткової оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» послуг за договором б/н від 01.01.2012р. підтверджуються наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунку позивача.

У відповідності до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, та належних і допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів належного виконання своїх обов'язків за договорами б/н від 01.01.2012р. та б/н від 01.01.2013р. не надав, господарський суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» про стягнення заборгованості в розмірі 65 400 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛІК БУД» (02099, м.Київ, вул.Ялтинська, буд.5-Б, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02095, АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_1) заборгованість в розмірі 65 400 грн. та судовий збір в сумі 1378 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

21.06.2016 р.

Суддя Спичак О.М.