ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.06.16р. Справа № 904/3285/16

За позовом Комунального підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" Дніпропетровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛАН-97"

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 19 773, 23 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № 265 від 12.05.16р.

Відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 19 773,23 грн. за договором про постачання теплової енергії, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

31.05.16р. від Позивача надійшло клопотання, про заміну Позивача Міського комунального підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" на належного Позивача Комунальне підприємство "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" Дніпропетровської міської ради, мотивоване тим, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.04.16р. №26/6 "Про перейменування МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" та затвердження статуту в новій редакції" найменування комунального підприємства з "Міське комунальне підприємство " Дніпропетровські міські теплові мережі" змінено на "Комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради. Відповідно до п.1.1. Статуту КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради (у новій редакції), підприємство є правонаступником МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі".

Також відповідно до Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів України та заборону пропаганди їхньої символіки" та розпорядження Дніпропетровської міської ради від 19.02.16р. №71-р "Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська", проспект Карла Маркса, на якому знаходиться КП "Дніпропетровські міські теплові мережі", перейменовано в проспект ОСОБА_2. Відповідно, адреса Позивача наступна: 49044, м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 37.

З урахуванням наданих документів, суд, ухвалою від 22.06.16р., задовольнив наведене клопотання Позивача про його заміну належним Позивачем.

22.06.16р. Позивачем надано довідку від 21.06.16р., з якої вбачається, що заборгованість Відповідача за період з 01.04.15р. по 29.02.16р. становить 18 220,32 грн.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав. Судова повістка, адресована Відповідачеві, повернулась до суду з відміткою поштової установи "За закінченням терміну зберігання" (№866).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За договором № 040531 від 15.10.06р. про постачання теплової енергії (далі Договір), укладеним МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" (Позивачем) з ТОВ "Мілан-97" (Відповідачем), Позивач постачав через свої теплові магістралі теплову енергію до приміщень Відпові дача відповідно до Додатку № 1 до Договору за адресою: м.Дніпропетровськ, пр. Кірова,1/9, за яку Відповідач згідно з п. 7.3 Договору, повинен вносити передплату власним платіж ним дорученням за її кількістю передбаченою у договорі, а остаточну оплату провести в продовж 5 діб після одержання рахунку Енергопостачальної організації, яка зобов'язана направити його споживачеві не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 7.4 договору).

Відповідно до п.5.1 Договору згідно правил користування тепловою енергією Споживач зобовязаний встановити прилади обліку теплової енергії.

Облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками приладів обліку, встановлених на вводах по пр. Кірова 1/9 (на ГВП) розрахунковим способом (п.5.2. Договору).

За даними Позивача, не спростованими Відповідачем, протягом опалювального періоду 2015р. 2016р. Відповідач систематично порушував свої зобов'язання відносно оплати за отриману теплову енергію, чим порушив пункти 7.3 та 7.4 Договору.

За поставлену теплову енергію за період з 01.04.15р. по 29.02.16р. Відповідачеві до сплати пред'явлена вимога на суму 18 220,32 грн. (з ПДВ), що складається з помісячних нараху вань:

за квітень 2015р. 1 543,82 грн., за жовтень 2015р. 454,98 грн., за листопад 2015р. 3 320,27 грн., за грудень 2015р. 3 981,08 грн., за січень 2016р. 4 746,86 грн., за лютий 2016р. 4 173,31 грн.

Передача Позивачем Відповідачеві рахунків на оплату наданих послуг підтверджується відповідними реєстрами, копії яких додані до матеріалів справи.

Обсяг відпущеної теплової енергії згідно з п. 7.2 Договору підтверджується двостороннім ак том на відпуск-отримання теплової енергії, який складається за кожний місяць поставки теплової енергії окремо.

Акти прийому-передачі виконаних робіт за спірний період підписані обома сторонами.

Мотивуючи п. 8.2.3 Договору та Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" на борг Відповідача Позивач нарахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу 1 398,11 грн. за період з 18.05.15р. по 21.03.16р. з урахуванням періоду прострочки за кожним платежем.

Крім того, з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України на прострочений борг Відповідача 18 220,32 грн., Позивачем нараховані 3 % річних 106,06 грн. за період з 18.05.15р.по 21.03.16р. та збитки від інфляції 48,74 грн. за період з 01.06.15р. по 21.03.16р.

За розрахунками Позивача, загальний борг Відповідача становить 19 773,23 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд встановив, що збитки від інфляції перевищують розраховані Позивачем, тому суд приймає розрахунок збитків від інфляції Позивача. Нарахування пені та 3 % річних Позивачем проведено вірно, відповідно до вимог чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілан-97", 4900, м.Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 1/9, код 24608344) на користь Комунального підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" Дніпропетровської міської ради, 49044, м.Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 37, (код 32082770) 18 220,32 грн. основного боргу, 1 398,11 грн. - пені, 106,06 грн. - 3 % річних, 48,74 грн. збитків від інфляції, 1 378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Юзіков

Повний текст рішення виготовлено _________________