КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/4181/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Хрипуна О.О.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Кобець І.В.

від відповідача: Гей В.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. у справі №910/4181/16 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "АВК"

до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

про визнання договору частково недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про визнання недійсним п.11.16 договору про відкриття кредитної лінії №04/В/09/22ЮО від 15.10.2009р. в редакції п.5 додаткового договору №143 від 24.10.2013р. до договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22ЮО від 15.10.2009р., укладеного між Позивачем та Відповідачем.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. по справі №910/4181/16 позов задоволено повністю. Визнано недійсним пункт 11.16 договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22ЮО від 15.10.2009р. в редакції пункту 5 додаткового договору №143 від 24.10.2013р. до договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22ЮО від 15.10.2009р., укладеного між Позивачем та відповідачем.

Рішення мотивовано тим, що у довіреності на представництво від імені Позивача ОСОБА_4 не надавались повноваження на укладення третейської угоди, а погодження на вчинення третейського застереження у кредитному договорі не відноситься до фінансових питань товариства, що стосуються кредитування. Доказів на підтвердження визнання чи схвалення Позивачем третейського застереження у договорі про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009р. згідно змін, внесених п.5 додаткового договору №143 від 24.10.2013р., суду не надано.

Виходячи із встановлених обставин перевищення повноважень, наданих юридичною особою представнику при укладенні додаткового договору №143 від 24.10.2013р. в частині внесених змін щодо вирішення спорів між сторонами в третейському суді, позовні вимоги про визнання договору місцевий суд визнав обґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом не враховано вимог ст.92 Цивільного кодексу щодо обізнаності контрагента про обмеження повноважень представника Позивача, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні вказівки на обмеження повноважень ОСОБА_4 Також, судом залишено поза увагою, що на позачергових зборах акціонерів Позивача були розглянуті питання про надання згоди на внесення змін до договору про відкриття кредитної лінії, а також визначення усіх істотних умов договорів про внесення змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2016р. прийнято апеляційну скаргу у справі №910/4181/16 до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 14.06.2016р.

14.06.2016р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

15.10.2009р. між Відповідачем та Позивачем був укладений договір про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22/ЮО, за умовами якого в користування Позивача, як позичальника, надані кредитні кошти.

Відповідно до п.11.7 договору цей договір може бути змінений (крім випадків передбачених законодавством України) тільки за взаємною згодою Відповідача і Позивача за умови, що такі зміни викладені в письмовій формі та підписані Відповідачем та Позивачем.

Згідно з п.11.16 договору (в редакції, чинній на момент його укладення 15.10.2009р.), всі спори, що не врегульовані мирним шляхом, вирішуються відповідним судом за місцезнаходженням Відповідача.

До договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22/ЮО, неодноразово вносились зміни та доповнення, про що сторонами складались та підписувались додаткові договори, договори про внесення змін, копії яких долучені до матеріалів справи.

28.03.2012р. Позивачем була видана довіреність на ім'я фінансового директора ОСОБА_4, якою уповноважена представляти інтереси товариства в усіх підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності та галузевої приналежності:

- з усіх фінансових питань, у тому числі що стосуються кредитування, забезпечення виконання умов кредитних договорів (застава, іпотека), реструктуризації кредитних зобов'язань; в тому числі підписувати від імені Позивача кредитні договори, договори іпотеки, договори застави, договори про внесення змін/доповнень до договору про розірвання вищевказаних договорів, договори страхування (в межах повноважень визначених статутом для генерального директора);

- з питань, пов'язаних з господарською і комерційною діяльністю товариства.

Для виконання представницьких функцій ОСОБА_4 надаються наступні права: в межах повноважень, визначених Статутом для Генерального директора здійснювати в інтересах товариства всі необхідні дії, пов'язані з укладанням та підписанням договорів застави, іпотеки, страхування, кредитних договорів, договори про внесення змін і доповнень до них, підписувати платіжні документи, розрахунково-касові чеки, векселі та інші фінансові документи, отримувати документи, подавати заяви, вести справи в усіх підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, отримувати належне довірителю майно, розписуватись в документах і здійснювати всі інші дії, пов'язані з виконання цієї довіреності, зокрема підписувати договори, запити, заяви, відповіді на запити, довідки та інші документи з усіх питань, пов'язаних з вимокання цієї довіреності та здійснювати всі інші дії, пов'язані з виконання цієї довіреності.

Відповідно до п.14.5 статуту Позивача, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів Позивача від 10.04.2013р., генеральний директор діє від імені товариства без довіреності. Інші особи можуть діяти від імені товариства в порядку представництва, передбаченому законодавством України.

22.10.2013р. за результатами проведення позачергових загальних зборів акціонерів Позивача, прийняті рішення, оформлені протоколом №41 від 22.10.2013р., якими підтверджено прийняття юридичною особою рішення з питання порядку денного "Про надання згоди на внесення змін до Договору про відкриття кредитної лінії №04-В-09/22/ЮО, укладеного ПрАТ "АВК" з АТ "Сбербанк Росії" 15.10.2009р., щодо зміни діючих умов кредитування та щодо інших змін".

По вказаному питанню було вирішено: "5.1 У зв'язку із зміною діючих умов кредитування, внести наступні зміни до кредитного договору:

1) змінити строк траншу, за лімітом 2 - збільшивши його до 365 днів;

2) змінити графік погашення, а саме: в останні 30 місяців кредитування починаючи з квітня 2014 року по серпень 2016 року погашати щомісячно рівними частинами по 1666666 USD, останній платіж в сумі 11666686 USD погасити до 14.09.2016р.;

В день внесення відповідних змін сплатити комісію за перегляд умов кредитування у розмірі 0,25 процента від суми 9999996 дол. США."

Рішенням по п.6 порядку денного загальних зборів акціонерів згідно п.6.1 протоколу №41 від 22.10.2013р. уповноважено фінансового директора Позивача ОСОБА_4 на укладання та підписання від імені товариства договору про внесення змін до кредитного договору, договорів застави, іпотеки, страхування, та інших пов'язаних з ними договорів і документів тощо, а також визначення усіх інших істотних умов договорів про внесення змін, що не обговорені в питанні п'ятому порядку денного.

24.10.2013р. між Відповідачем, в особі ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, з одного боку та Позивачем, в особі фінансового директора ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хрипко Н.М. 28.03.2012р., зареєстрованої в реєстрі за №694, строком дії до 31.12.2014р., на підставі Протоколу №204 від 15.05.2009р., наказу №113-к від 15.05.2009р., на підставі Протоколу №41 від 22.10.2013р. загальних зборів акціонерів, був укладений додатковий договором №143 до договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009р., яким внесено зміни до кредитного договору, зокрема, згідно з п.5 додаткового договору сторони домовились викласти п. 11.16 Кредитного договору в наступній редакції:

"11.16. Усі спори, розбіжності, або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду htpp://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору.".

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Згідно з ст.98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Згідно з ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Відповідно до ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Згідно з ст.244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст.246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно з п.3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 припис абз.1 ч.3 ст.92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут. У зв'язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо: такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України); про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Згідно з ст.2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання

З наведених норм права вбачається, що третейська угода це окремий цивільний правочин, який укладається між сторонами та регулює відносини вирішення погодженим сторонами третейським судом спорів між ними, які можуть виникнути або виникли у певному правочині. Третейська угода можу бути викладена у вигляді третейського застереження у тексті самого правочину, або у вигляді окремого правочину.

Судом встановлено, що в 2009р. між Відповідачем та Позивачем був укладений договір про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22/ЮО, за умовами якого в користування Позивача, як позичальника, були надані кредитні кошти. При цьому, третейська угода у вигляді третейського застереження під час укладення цього договору сторонами не укладалась.

24.10.2013р. між Відповідачем та Позивачем був укладений додатковий договір №143 до договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009р., який у пункті 5 містив третейську угоду про передачу усіх спорів, розбіжностей, або вимог, що виникають з вказаного договору чи у зв'язку з ним на розгляд постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" згідно з його регламентом.

Отже, дана третейська угода була укладена Позивачем та Відповідачем у вигляді окремого письмового правочину. Від імені Позивача дана третейська угода була підписана ОСОБА_4 на підставі довіреності від 28.03.2012р., протоколу №204 від 15.05.2009р., наказу №113-к від 15.05.2009р., протоколу №41 від 22.10.2013р. загальних зборів акціонерів.

Апеляційним судом досліджені вказані документи, які були підставою для підписання ОСОБА_4 спірної третейської угоди.

Протокол №204 від 15.05.2009р. засідання Спостережної ради Позивача містить рішення про призначення ОСОБА_4 фінансовим директором Позивача, та не містить рішення про уповноваження ОСОБА_4 на підписання від імені Позивача третейської угоди.

Наказ №113-к від 15.05.2009р. Позивача містить відомості про переведення ОСОБА_4 на посаду фінансового директора Позивача, та не містить рішення про уповноваження ОСОБА_4 на підписання від імені Позивача третейської угоди.

Протокол №41 від 22.10.2013р. загальних зборів акціонерів Позивача містить рішення (пункт 5) про внесення змін до кредитного договору щодо строків траншу, графіку погашення тощо та (пункт 6) уповноваження ОСОБА_4 на підписання договору про внесення змін до вказаного кредитного договору, а також договорів застави, іпотеки, страхування, та інших пов'язаних з ними договорів і документів, в тому числі визначення усіх інших істотних умов договорів про внесення змін, що не обговорені в питанні п'ятому порядку денного.

Отже, загальні збори Позивача уповноважили ОСОБА_4 підписати договір про внесення до кредитного договору змін, вирішених зборами Позивача (пункт 5), з правом визначення інших істотних умов такого договору про внесення змін до кредитного договору, що не були обговорені загальними зборами Позивача в питанні п'ятому порядку денного. При цьому збори Позивача не надавали ОСОБА_4 повноважень на укладення третейської угоди з Відповідачем. При цьому апеляційний суду вважає, що третейську угоду не можна відносити до істотної умови договору про внесення змін до кредитного договору, оскільки згідно з ст.2, 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода є окремим правочином про передачу спору на вирішення третейського суду, та не регулює права й обов'язки сторін за кредитним договором.

Довіреність від 28.03.2012р., видана Позивачем, містить уповноваження ОСОБА_4 укладати та підписувати договори застави, іпотеки, страхування, кредитні договори, договори про внесення змін і доповнень до них, а також підписувати договори з усіх питань, пов'язаних з виконанням цієї довіреності, якою ОСОБА_4 доручено представляти інтереси Позивача з фінансових питань та питань, пов'язаних з господарською і комерційною діяльністю Позивача.

При цьому довіреністю не надано ОСОБА_4 повноважень на укладення третейської угоди з Відповідачем. При цьому апеляційний суду вважає, що третейську угоду не можна відносити до договору з фінансових, господарських або комерційних відносин Позивача, оскільки згідно з ст.2, 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода є окремим правочином про передачу спору на вирішення третейського суду, та не регулює фінансові, господарські або комерційні відносини Позивача (ст.3 Господарського кодексу України). Даний висновок підтверджується постановою Верховного Суду України від 30.05.2011р. у справі №6-13цс11.

За вказаних обставин апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що спірна третейська угода була укладена ОСОБА_4 з перевищенням повноважень та в наступного Позивачем не схвалювався.

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи Відповідача з посиланням на ст.92 Цивільного кодексу щодо відсутності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про обмеження повноважень ОСОБА_4

Згідно з ст.92 Цивільного кодексу України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Дана норма підлягала б застосуванню, якщо б Відповідачу не було відомо про дійсний обсяг повноважень ОСОБА_4, разом із тим всі вказані вище документи, які підтверджували повноваження ОСОБА_4 були в розпорядженні Відповідача та були йому відомі (дану обставину Відповідач не заперечує), проте були невірно ним розтлумачені.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. у справі №910/4181/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. у справі №910/4181/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.06.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.О. Хрипун

С.Р. Станік