КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа№ 910/4109/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2016 року по справі № 910/4109/16 (суддя - Мудрий С.М.) за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»

про стягнення 42 500,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.04.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на користь приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" страхове відшкодування у розмірі 29 540,69 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2016 року по справі №910/4109/16 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: суд помилково застосував до спірних правовідносин Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки вказані правовідносини мають регулюватися положеннями статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, суд не врахував, що обсяг відповідальності відповідача визначається, виходячи з розміру фактично виплаченого позивачем страхового відшкодування, разом з тим, суд застосував Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 року апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс Груп" прийнято до провадження.

Від приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю бути присутнім представника.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 року розгляд справи відкладено.

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин справа розглядається за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

05.06.2015 року між приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), яким застраховано автомобіль НОМЕР_1./а.с.11-16/.

19.11.2015 року на вул. Леніна в м. Сміла Черкаської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля марки Skoda, д.н. НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, про що свідчить довідки № 76967716 про дорожньо-транспортну пригоду./а.с.22-24/.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Skoda, д.н. НОМЕР_5 застраховано у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АЕ/3695511, франшиза становить 500,00 грн./а.с.59/.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.01.2016 р. справу про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за ст. 124 КУаАП України закрито в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення./а.с.25/.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08.02.2016 р. постановлено, що правильним номерним знаком автомобіля НОМЕР_3 в постанові суду від 14.01.2016 року слід вважати НОМЕР_4./а.с.26/.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування. /а.с.18-21/.

Відповідно до звіту ФОП ОСОБА_3 № 087-15 про експертну оцінку автомобіля від 27.11.2015 р. вартість відновлювального ремонту КТЗ Dacia, д.н. НОМЕР_4 в результаті його пошкодження з авто товарознавчої точки зору станом на21.11.2015 р. складає 44 000,18 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Dacia, д.н. НОМЕР_4 визначається такою, яка сума вартісті відновленого ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ Сврз та величини ВТВ станом на 21.11.2015 р. складає 30 040,69 грн./а.с.27-43/.

Страховик 14.12.2015 року склав страховий акт № 55 та розрахунок до нього, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 43 000,18 грн. та сума, що належить до виплати становить 39 960,18 грн., за вирахуванням несплачених страхових платежів в розмірі 3 040,00 грн./а.с.56/.

На виконання умов договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 39 960,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3Р066891 від 15.12.2015 року./а.с.57/.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Позивач направив відповідачу заяву (претензію) про виплату страхового відшкодування № 55 від 25.12.2015 року на суму 43 000,18 грн. /а.с.60/.

Доказів реагування на претензію матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Київський апеляційний господарський суд погоджеється з висновком суду першої інстанції, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) врегульовано Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Системний аналіз положень вказаного вище Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик бере на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто бере на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відтак, відповідач є особою, відповідальною за завдану в даному випадку шкоду відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" та у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, обсяг відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності визначений законом так, що розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу.

Розрахунок зносу транспортного засобу здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092.

У п.1.6 Методики зазначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Згідно з п.3.9 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв'язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення.

Згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, значення Е З приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Визначаючи розмір позовних вимог, позивач виходив з розміру фактично виплаченого ним потерпілому страхового відшкодування за договором добровільного страхування, виходячи з вартості відновлювального ремонту.

Враховуючи рік випуску транспортного засобу Dacia, д.н. НОМЕР_4 2007 рік, а ДТП мала місце 19.11.2015 року, строк експлуатації автомобіля становить 8,391 років, а тому вартість матеріального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових (8.70), що підлягають заміні становить 30 040,69 грн.

Відповідно до ч. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування складає: 30 040,69 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) - 500,00 грн. (франшиза) = 29 540,69 грн.

Таким чином, з'ясовуючи розмір страхового відшкодування, суд не порушив приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" на які посилається апелянт та вірно застосували у цих правовідносинах положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За таких обставин, суд першої інстанції цілком вірно визначив вартість відновлювального ремонту автомобілю з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в сумі 29 540,69 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 12.04.2016 року у справі № 910/4109/16.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача (апелянта).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду господарського суду міста Києва від 12.04.2016 року у справі №910/4109/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/4109/16 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Кропивна