ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" червня 2016 р.Справа № 916/1119/16

За позовом: Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРЕКСІМ

про стягнення 63 495,29 грн.

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №20/7-1188 від 08.07.2015р.

Від відповідача: не зявився.

В засіданні 23.06.2016 р. приймали участь представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №20/7-1188 від 08.07.2015 р.

Від відповідача: не зявився.

Суть спору: про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРЕКСІМ на користь Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт 59478,56грн. пені та 4016,73грн. три проценти річних.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги, в їх обґрунтування зазначає, що 02.02.2015 р. між ТОВ „ТРЕКСІМ та ДП „Одеський морський торговельний порт було укладено договір №КД-19315, відповідно до якого порт надав товариству послуги, в тому числі: послуги плавкрану та суміжні з ними буксирні послуги для суден «NOVA», «MANSOUR M» та «NOOR S». Відповідач, в свою чергу, сплатив вартість послуг, проте, з порушенням термінів оплати, у звязку з чим на ту частину заборгованості, котра була сплачена з порушенням термінів оплати, позивачем було нараховано пеню та три проценти річних.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, надав суду відзив на позов від 08.06.2016р. вх.№14353/16, де зазначає, що зобовязання за договором про надання послуг від 02.02.2015р. за №КД-19315 виконані ним добровільно у повному обсязі та їх несвоєчасне виконання не завдало позивачеві збитків взагалі. Крім того, позивач не надав суду жодних доказів, що підтверджують склад та розмір збитків, завданих йому неналежним виконанням. Також, відповідач зазначає, що на даний момент розмір облікової ставки НБУ є високим, а сплата пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є невиправданою мірою застосування санкцій у обставинах та господарських умовах, що склалися.

Клопотання позивача від 17.05.2016р. за вх.№12238/16, від 09.06.2016р. за вх.№14493/16 про долучення документів до матеріалів справи були судом задоволені.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представника позивача та правові позиції сторін, суд встановив наступне:

02.02.2015 р. між ДП «Одеський морський торговельний порт» (виконавець) та ТОВ «ТРЕКСІМ» (замовник) було укладено договір №КД-19315, згідно умов якого виконавець зобовязується у 2015 році, за заявою замовника, надавати послуги плавкранів та суміжні з ними буксирні послуги (надалі послуги) суднами портового флоту, які вказані в додатку №1 до договору, а замовник прийняти та оплатити такі послуги. Місце надання послуг: територіальні води України, а саме на зовнішньому рейді, акваторії та безпечних пунктах, а також на якірних стоянках Одеського порту, але не далі, ніж район плавання плавзасобів ДП «ОМПТ» встановлених класифікаційними свідоцтвами (п.п. 1.1., 1.2. договору).

У п. 2.1. договору №КД-19315 від 02.02.2015р., п.1 додаткової угоди №1 від 01.04.2015р. сторони погодили, що вартість послуг за договором регулюється згідно тарифів з використання плавзасобів ДП «ОМТП» без урахування ПДВ, чинних на момент надання послуг, що додаються до договору (Додаток №2) та є його невід'ємною частиною, ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

Положеннями п. 2.2. договору №КД-19315 від 02.02.2015р. зазначено, що нарахування плати за фактичний час надання послуг замовнику за цим договором здійснюється виконавцем та сплачується замовником у встановлені в цьому договорі терміни, згідно з тарифами на послуги плавзасобів ДП «ОМТП» без урахування ПДВ, чинних на момент надання послуг, та підтверджуючих документів: актів надання послуг та нарядів плавзасобів за виконані послуги, підписаних сторонами та оформлених належним чином.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2, 3.7. договору №КД-19315 від 02.02.2015р., п.3 додаткової угоди №1 від 01.04.2015р. сторони вказали, що виконавець щомісяця, не пізніше 3-го числа місяця наступного за звітним, формує акт надання послуг за звітний календарний місяць. Сторони погодились, що акт надання послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує факт надання послуг. Прийом-передача акту для підпису та оформлення здійснюється сторонами шляхом передачі уповноваженими представниками під особистий підпис або направлення поштою. Отриманий акт наданих послуг замовник зобовязаний протягом 5 (пяти) днів після отримання повернути виконавцю, підписаний та засвідчений власною печаткою замовника. Оплата за фактично надані виконавцем послуги плавзасобів здійснюється замовником згідно з умовами цього договору в національній валюті України шляхом прямого банківського переведення коштів на поточний рахунок виконавця протягом 15 (пятнадцяти) банківських днів з моменту отримання замовником рахунку виконавця.

Згідно п. 4.1.3. договору №КД-19315 від 02.02.2015р., п. 5 додаткової угоди №1 від 01.04.2015р. виконавець зобовязаний щомісяця, не пізніше 3-го числа місяця наступного за звітним, передавати замовнику акт надання послуг плавзасобами в двох примірниках на українській мові, де вказується розрахунок фактично витраченого часу на надання послуг згідно заявок замовника, що підтверджується нарядами плавзасобів.

У п. 5.2. договору №КД-19315 від 02.02.2015р. сторони погодили, що в разі порушення замовником терміну оплати за надані послуги, він сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 8.1. договору №КД-19315 від 02.02.2015р. цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2015р., а в частині розрахунків до повного виконання.

Сторонами до договору №КД-19315 від 02.02.2015р. було підписано додаток №1, додаток №2, додаткову угоду №1 від 01.04.2015р., де визначено тарифи на послуги (роботи) служби флоту ДП „ОМТП, буксири ДП „ОМТП, порядок формування та прийом-передачі акту надання послуг за звітний календарний місяць, порядок інформування замовника у разі зміни тарифів на послуги.

Надання позивачем відповідачу послуг у повному запитуваному замовником обсязі підтверджують сторони та акти надання послуг від 31.07.2015р. на суму 212908,91грн., від 31.08.2015р. на суму 301883,23грн., від 30.09.2015р. на суму 476717,22грн., від 30.09.2015р. на суму 10065,60грн.

За надані послуги позивачем відповідачу було виставлено рахунки №740446 від 06.08.2015р. на суму 212908,91грн., №740518 від 08.09.2015р. на суму 301883,23грн., №740590 від 07.10.2015р. на суму 476717,22грн., №740591 від 13.10.2015р. на суму 10065,60грн., факт їх передачі/отримання підтверджується витягами із журналу реєстрації отриманих рахунків, а доказами повноважень особи, що отримувала рахунки під особистий підпис є надані позивачем роздруківки з ЄІС адміністрації Одеського морського порту щодо оформлення перепусток по ТОВ «ТРЕКСІМ».

На підтвердження оплати відповідачем позивачу вартості наданих послуг згідно рахунку №740446 від 06.08.2015р. позивач надав платіжні доручення №679 від 02.09.2015р. на суму 50000,00 грн., №705 від 14.09.2015р. на суму 62908,91грн., №751 від 24.09.2015р. на суму 50000,00грн. та банківські виписки №БВ00003500 від 27.08.2015р. на суму 50000,00грн., № БВ00003570 від 02.09.2015р. на суму 50000,00грн., № БВ00003744 від 14.09.2015р. на суму 62908,91грн., № БВ00003881 від 25.09.2015р. на суму 50000,00грн.; згідно рахунку №740518 від 08.09.2015р. позивач надав платіжні доручення №767 від 28.09.2015р. на суму 51883,23 грн., №776 від 30.09.2015р. на суму 50000,00 грн., №784 від 05.10.2015р. на суму 50000,00 грн., №186 від 28.10.2015р. на суму 50000,00 грн., №873 від 25.11.2015р. на суму 20000,00 грн., №884 від 27.11.2015р. на суму 15000,00 грн., №902 від 04.12.2015р. на суму 10000,00 грн., №916 від 09.12.2015р. на суму 10000,00 грн., №930 від 22.12.2015р. на суму 121717,22грн. (45000,00грн. по рах. №740518 від 08.09.2015р.) та банківські виписки №БВ00003890 від 28.09.2015р. на суму 51883,23грн., №БВ00003920 від 30.09.2015р. на суму 50000,00грн., №БВ00004060 від 05.10.2015р. на суму 50000,00грн., №БВ00004372 від 28.10.2015р. на суму 50000,00грн., №БВ00004771 від 25.11.2015р. на суму 20000,00грн., №БВ00004822 від 27.11.2015р. на суму 15000,00грн., №БВ00004921 від 04.12.2015р. на суму 10000,00грн., №БВ00004952 від 09.12.2015р. на суму 10000,00грн., №БВ00005178 від 22.12.2015р. на суму 45000,00грн.; згідно рахунку №740590 від 07.10.2015р. позивач надав платіжні доручення №930 від 22.12.2015р. на суму 121717,22 грн. (76717,22грн. по рах. №740590 від 07.10.2015р.), №947 від 30.12.2015р. на суму 100000,00 грн., №20 від 20.01.2016р. на суму 100000,00 грн., №29 від 28.01.2016р. на суму 100000,00 грн., №116 від 25.02.2016р. на суму 100000,00 грн. банківські виписки №БВ00005178 від 22.12.2015р. на суму 76717,22грн., №БВ00005318 від 30.12.2015р. на суму 100000,00грн., №БВ00000171 від 20.01.2016р. на суму 100000,00грн., №БВ00000243 від 28.01.2016р. на суму 100000,00грн., №БВ00000506 від 25.02.2016р. на суму 100000,00грн.; згідно рахунку №740591 від 13.10.2015р. позивач надав банківську виписку №БВ00004831 від 25.11.2015р. на суму 10065,60грн. Проте, відповідачем було несвоєчасно сплачено частину вказаних рахунків, у звязку з чим позивачем за прострочення виконання зобовязання по оплаті рахунків №740446 від 06.08.2015р., №740518 від 08.09.2015р., №740590 від 07.10.2015р., №740591 від 12.10.2015р. нараховано 59478,56грн. пені загалом за період з 01.09.2015р. по 24.02.2016р. та 4016,73грн. три проценти річних загалом за період з 01.09.2015р. по 24.02.2016р.

Суд, перевіривши розрахунок пені та трьох процентів річних, зроблених позивачем, встановив, що пеню та три проценти річних обраховано невірно, а саме, за основу частини розрахунків у 2016р. взято кількість днів 365, тоді як у 2016р. 366 дні. Так, за розрахунком суду пеня становить 59445,30грн., три проценти річних становлять 4014,46грн. у звязку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають судом задоволенню саме в розмірі 59445,30грн. та три проценти річних в розмірі 4014,46грн.

Отже, суд, вважає заявлені ДП „Одеський морський торговельний порт позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені та трьох процентів річних правомірними та частково обгрунтованими, такими, що відповідають дійсними обставинам справи з врахуванням наступних положень законодавства.

Засадами чинного Цивільного кодексу України в редакції від 16.01.03 р. передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.1 ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пунктом 1 ст. 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Зі змісту п.п.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України вбачається, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частина 6 статті 223 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги ДП „Одеський морський торговельний порт є частково обґрунтованими та доведеними, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 59445,30грн. пені за період з 01.09.2015р. по 24.02.2016р., 4014,46грн. три проценти річних за період з 01.09.2015р. по 24.02.2016р.

Позивачу за рахунок відповідача згідно ст. 49 ГПК України відшкодовуються судові витрати за розгляд позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 1377,23грн. судового збору.

Неявка відповідача в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, оскільки, як визначено п.п.3.9.1., 3.9.2. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. ...В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В процесі розгляду даної справи судом було вжито всіх необхідних заходів щодо повідомлення відповідача про судові засідання, в тому числі судове засідання, призначене на 23.06.2016р., особливо з врахуванням того, що ухвали надсилались відповідачу за адресою зазначеною позивачем у позовній заяві та витязі з ЄДРЮОФОП станом на 23.06.2016р., у звязку з чим суд приймає рішення за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ТРЕКСІМ (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 23, код 34871753) на користь Державного підприємства „Одеський морський торговельний порт (65026, м. Одеса, вул. Митна, 1, код 01125666) 59445 (пятдесят дев?ять тисяч чотириста сорок пять) грн. 30коп. пені, 4014 (чотири тисячі чотирнадцять) грн. 46коп. три проценти річних, 1377 (одну тисячу триста сімдесят сім) грн. 23коп. судового збору.

3. Відмовити позивачу в решті частині заявлених позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст складено 24.06.2016 р.

Суддя І.А. Малярчук