Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" червня 2016 р. Справа № 906/335/16.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Лозинської І.В.

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнеенергоальянс" (Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Рокитне)

до: Приватного підприємства "Брикетуючі технології" (Житомирська область, Бердичівський район, с. Демчин)

про стягнення 1845061,22 грн та розірвання договорів купівлі-продажу №43 від 05.02.2014, №48 від 26.05.2014 та за

зустрічним позовом: Приватного підприємства "Брикетуючі технології" (Житомирська область, Бердичівський район, с. Демчин)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнеенергоальянс" (Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Рокитне)

про розірвання договору купівлі - продажу №43 від 05.02.2014 та стягнення заборгованості у сумі 30500,00 грн

В засіданні суду 21.06.2016 присутні:

- від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_1 - представник за дов. б/н від 01.04.2016; ОСОБА_2 - представник за дов. б/н від 01.06.2016; ОСОБА_3 - представник за дов. б/н від 01.06.2016; ОСОБА_4 - представник за дов. б/н від 01.06.2016

- від відповідача (за первісним позовом): ОСОБА_5 - керівник; ОСОБА_6 - представник за дов. б/н від 27.04.2016

- присутній: ОСОБА_7 - паспорт ВН № 012939 від 19.09.2001.

В засіданні суду 22.06.2016 присутні:

- від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_1 - представник за дов. б/н від 01.04.2016

- від відповідача (за первісним позовом): ОСОБА_6 - представник за дов. б/н від 27.04.2016

В засіданні суду 21.06.2016 оголошувалась перерва до 14:30 22.06.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до господарського суду Житомирської області про стягнення з відповідача 1586003,69 грн вартості обладнання, штрафу у розмірі 10% від вартості обладнання на суму 110000,00 грн, пені у розмірі 149057,53 грн та розірвання договорів купівлі - продажу №43 від 05.02.2014 та №48 від 26.05.2014.

При цьому, позивачем подано заяви про вжиття заходів до забезпечення позову від 06.04.2016 шляхом накладення арешту на грошові кошти ПП "Брикетуючі технології" та накладення арешту на майно: нежитлову будівлю, будівлю майстерні, літ. Б- площею 1366,0 кв. м. та будівлю трансформаторної площею 18,7 кв.м., літ Н-1 ( м. Бердичів, вул. Шелушкова, 116) (а. с. 113-118 у т.1) .

Ухвалою від 11.04.2016 господарський суд порушив провадження у справі; призначив засідання суду для розгляду справи та заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

16.05.2016 до суду від ПП "Брикетуючі технології" надійшла зустрічна позовна заява, в якій позивач за зустрічним позовом просить розірвати договір купівлі - продажу №43 від 05.02.2014 і стягнути за вказаним договором 30500,00 грн боргу; крім того, просить забезпечити зустрічний позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Рівнеенергоальянс" в межах розміру сум позовних вимог та судових витрат по справі; також заявлено клопотання про накладення арешту на нерухоме майно ТОВ "Рівнеенергоальянс": цех з виробництва торф'яних паливних брикетів (адміністративно - побутовий корпус) заг. площею 77 кв.м., розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :03:005:0007 за адресою: Рівненська область, Рокитнівський район, Березівська сільська рада та цех з виробництва торф'яних паливних брикетів (виробничий корпус), заг. площею 318,8 кв.м. за кадастровим номером :03:005:0007 за тією ж адресою (а. с. 128 - 147 у т. 1).

Ухвалою господарського суду від 17.05.2016 вказану зустрічну позовну заяву прийнято для спільного розгляду з первісним позовом (а. с. 243, 244 у т. 1).

27.05.2016 до суду електронним зв'язком, а 01.06.2016 - через діловодну службу, від позивача за первісним позовом надійшов лист з письмовою пропозицією щодо призначення у справі судової експертизи для визначення якості роботи обладнання по виготовленню торф'яних брикетів з переліком питань судовому експерту при здійснені експертизи та щодо документів, які необхідно витребувати від ПП "Брикетуючі технології" (а. с. 2 - 9 у т. 2).

01.06.2016 до суду надійшло клопотання від відповідача з первісним позовом про призначення комплексної судової експертизи (а. с.68 у т. 2).

Ухвалою від 01.06.2016 господарський суд, зокрема, продовжив строк вирішення спору на 15 днів по 22.06.2016; призначив засідання суду для розгляду справи, заяв сторін про вжиття заходів до забезпечення позову і про призначення у справі комплексної судової експертизи (а. с. 73, 74 у т. 2).

Ухвалою від 22.06.2016 господарський суд призначив по справі судову експертизу щодо дослідження обладнання - пресу брикетуючого ударно-механічного ПБУ-080-900.

Представник позивача (за первісним позовом) підтримав заяви про забезпечення позову від 06.04.2016 в повному обсязі, з підстав у ній викладених.

Вказані заяви мотивовані тим, що оскільки відповідач (за первісним позовом) тривалий час не може виконати зобов"язання взяті на себе за договором купівлі-продажу №43 від 05.02.2014 та договором купівлі-продажу №48 від 26.05.2014 року, то виникає сумнів що ПП "Брикетуючі технології" не є фінансово спроможним погасити заборгованість, а економічний стан відповідача є нестабільним. Позивач вважає що оскільки ПП "Брикетуючі технології" знаходиться в скрутному матеріальному становищі, то останній буде намагатися відчужити належне йому нерухоме майно, що знаходиться за адресою м. Бердичів, вул. Шелушкова, 116, що в подальшому зробить неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову та наявні в матеріалах справи документи, господарський суд враховує таке.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, зі змісту статті 66 ГПК України Кодексу випливає, що заходи до забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами та вживаються судом у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог статті 67 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

У вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд враховує, серед іншого, адекватність заходу до забезпечення позову, тобто наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" ( далі - Постанова ВГСУ № 16).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Забезпечення позову шляхом арешту грошових коштів відповідача є адекватним заходом за позовом про їх стягнення.

Однак адекватність заходу до забезпечення позову не є достатнім критерієм для його вжиття судом, оскільки у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд повинен забезпечити збалансованість інтересів обох сторін спору та не допустити порушення вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Господарський суд не знаходить підстав на цій стадії судового процесу накладати арешт на кошти відповідача (за первісним позовом), які обліковуються на рахунках АТ "ОСОБА_8 ОСОБА_4" р/р 6 та на рахунках відділення АТ "ОТП ОСОБА_8" р/р 3464, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, оскільки критерієм будь-якого заходу забезпечення позову є законність вимог позивача, яка встановлюється судом за результатами повного та об'єктивного встановлення всіх обставин справи.

Разом з тим, згідно з п. 7.2. постанови пленуму ВГСУ № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", накладення арешту на майно боржника є адекватним заходом забезпечення позову про визнання права власності (іншого речового права) на майно або витребування майна з чужого незаконного володіння. При цьому, арешт може бути накладений на індивідуальне визначене майно. В ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна та, за необхідності, місцезнаходження майна.

Крім того, у вказаній постанові пленуму ВГСУ зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованою підставою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Окрім того, як роз'яснено у м п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із змінами, внесеними відповідно до Постанови ВСУ №2 від 12.06.2009), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача.

Однак, в заяві відсутнє посилання на будь-які докази, які б свідчили про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, та не надано доказів що відповідач знаходиться в скрутному матеріальному стані.

Саме лише посилання позивача у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така ж правова позиція викладена у п.п. 2, 3 вищевказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011.

З урахуванням викладеного, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, оскільки належних доказів в її обґрунтування не надано, в той час як відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості заяви позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв'язку з чим у задоволенні поданої заяви позивача слід відмовити.

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнеенергоальянс" у задоволенні заяв про вжиття заходів до забезпечення позову від 06.04.2016 у справі № 906/335/16.

2. Направити копію цієї ухвали Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнеенергоальянс" (Рівненська область, смт. Рокитне).

Суддя ОСОБА_9

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу (за первісним позовом) (р)