ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" червня 2016 р.Справа № 924/343/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Гладій С.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: публічного акціонерного товариства "Райффайзен банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції м. Львів

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м. Волочиськ, Хмельницької області

до фермерського господарства "Золоте поле - ІІ" с. Чернява, Волочиського району, Хмельницької області

про стягнення 1338280,10 грн.

Представники сторін:

від позивача: Думітращук В.А. - довіреність №370/15-Н від 30.07.2015р.

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: Щербатюк О.Д.- довіреність №15/02-16 від 15.02.2016

В судовому засіданні, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та фермерського господарства "Золоте поле - ІІ" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 31255,24 доларів США, що станом на 07.04.2016 року по курсу НБУ складає 811321,24 грн. та пені в розмірі 526958,86 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити.

Відповідач (ФОП ОСОБА_2) в судове засідання не з'явився, надіслав на адреску суду відзив на позов в якому повідомив, що проти позову заперечує, посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності. А тому просить в позові відмовити.

Відповідач (ФГ „Золоте поле ІІ") в відзиві на позов та його представник в судовому засіданні проти позову заперечує посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

23.03.2007р. між позивачем - ВАТ "Райффайзен Банк Аваль"в особі Хмельницької обласної дирекції (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Хмельницької обласної дирекції) (кредитор) та відповідачем - 1 приватним підприємцем ОСОБА_2 м. Волочиськ (позичальник) укладено кредитний договір № 010/08-11/8836, відповідно до умов якого кредитор відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в сумі 135000,00 доларів США, зі сплатою 12% річних. Цільове використання кредиту - ремонт та відновлення нерухомості. Повернення кредиту здійснюється позичальником щомісячними платежами, починаючи з жовтня місяця 2007р., в розмірі 1184,21 долари США, що становить 1/114 суми. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Детальний порядок повернення кредиту та сплати процентів визначений в Частині № 2 цього договору. Дата остаточного повернення кредиту 21 березня 2017 року. (п. п. 1-4).

Пунктом 1.1. Частини № 2 кредитного договору № 010/08-11/8836 від 23.03.2007р. визначено, що банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього договору, а позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі.

Згідно п. 1.7.1., 1.7.1.2. Частини № 2 кредитного договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ами позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом перерахування кредитних коштів в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника в банку. Перший транш надається у термін до 2 (двох) місяців з дати укладення цього договору. Кожний наступний транш надається позичальнику за умови підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу. Після подання банку кредитної заявки (у разі надання кредиту траншами), позичальник зобов'язаний прийняти суму траншу, згідно такої кредитної заявки.

Відповідно до п. п. 1.4.1.1. - 1.4.1.4. Частини № 2 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки, з розрахунку річної бази нарахування процентів. Проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати, визначеної у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (Частина № 1 цього договору), кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов п. 1.5. цього Договору. Проценти (крім процентів за прострочений кредит) сплачуються позичальником на рахунок процентів банку, вказаний в Частині №1 цього договору в розмірі, визначеному в п. п. 1.4.1.1. - 1.4.1.4. цього договору. Якщо дата повернення нарахованих процентів припадає на не банківський день - платежі здійснюються позичальником у банківський день, наступний за таким не банківським днем, але не пізніше передостаннього дня поточного місяця. У будь-якому випадку, при повному поверненні суми кредиту, нараховані проценти повинні сплачуватись одночасно з поверненням кредиту. При простроченні повернення кредиту проценти за користування простроченими до повернення сумами нараховуються в порядку передбаченому в п. п. 1.4.1.1. - 1.4.1.4. цього договору та повинні сплачуватись одночасно з поверненням кредиту.

Пунктами 1.5.1., 1.5.1.1. Частини № 2 кредитного договору сторонами погоджено, що погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені в графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на позичковий рахунок, вказаний в Частині № 1 цього договору. Нараховані в порядку передбаченому цим договором проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, передбачений в графіку повернення кредиту та сплати процентів. Якщо до сплати процентів з моменту надання кредиту залишається не більше 3 (трьох) банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється у наступному місяці.

В пункті 1.9.1. Частини № 2 кредитного договору № 010/08-11/8836 від 23.03.2007р. передбачено право банку у випадку невиконання позичальником та/або поручителем кредитних зобов'язань вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині. Виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

29.12.2008р. сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору №010/08-11/8836 від 23.03.2007р., відповідно до якої у додатку № 1 (графік погашення кредиту) внесені зміни стосовно щомісячного платежу по тілу кредиту.

04.03.2010р. сторонами укладено Додаткові угоди №010/08-11/8836/2 та №010/08-11/8836/3 до кредитного договору із додатками № 1 (графік погашення кредиту та сплати процентів) в новій редакції.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 010/08-11/8836 від 23.03.2007р. між банком та фермерським господарством "Золоте поле - ІІ" с. Чернява Волочиського району укладено договір поруки від 16.11.2010р., відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору № 010/08-11/8836 від 23.03.2007р., додаткової угоди № 1 від 29.12.2008р. до кредитного договору, додаткової угоди № 010/08-11/8836/2 від 04.03.2010р. до кредитного договору, додаткової угоди № 010/08-11/8836/3 від 04.03.2010р., укладені між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та позичальником ОСОБА_2, а також додаткові угоди до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого останній зобов'язаний по 21 березня 2017р. повернути АТ "Райффайзен Банк Аваль" кредит в розмірі 135000,00 доларів США, сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору в розмірі 12 відсотків річних, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках передбачених кредитним та цим договором.

Пунктом 3.1. договору поруки сторонами погоджено, що поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків та неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3.4. договору поруки у випадку невиконання боржником повністю або частково всіх або окремих боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі чи в частині. Поручитель здійснює погашення боргових зобов'язань за кредитним договором у валюті кредиту на рахунок, зазначений банком в письмовій вимозі протягом 5 банківських днів з дати отримання вимоги.

З 23.03.2007р. до 30.06.2007р. згідно з кредитними заявами банк видав позичальнику кредит на загальну суму 135000,00 доларів США.

Однак, позичальник умови кредитного договору щодо щомісячного вчасного повернення кредитних коштів та процентів згідно графіку погашення кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконав.

21.09.2009р. та 20.07.2010р. банк надсилав приватному підприємцю ОСОБА_2 повідомлення-претензію № 06-02/005-296 та № 02-07/1-11-1238 з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором.

17.12.2010р. позивач з вимогою про погашення кредитного боргу звернувся до поручителя, направивши на його адресу вимогу за № 06-02/005-567 про дострокове повне погашення заборгованості.

Оскільки, відповідачі в добровільному порядку не погасили борг за кредитним договором, позивач звернувся з позовною заявою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту в розмірі 991914,93 грн., по відсотках за користування кредитом 65781,76 грн.

10 лютого 2011 року по справі № 17/5025/20/11 господарським судом Хмельницької області постановлено рішення про стягнення із відповідачів достроково заборгованості по тілу кредиту в розмірі 991914,93 грн. та відсотків за користування кредитними коштами в сумі 65781,76 грн. Вказані кошти були стягнуті із Відповідачів відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14.12.2010 року, який був поданий Позивачем до суду.

Після постановленого рішення суду від 10.02.2011 року Відповідачами не виконуються умови кредитного договору, що передбачені п. 1.1 частини № 2 кредитного договору, Банк (Позивач) надає Позичальнику (Відповідачеві 1) кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього Договору, а Позичальник (Відповідач 1) приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі.

15.12.2010 року за відповідачами утворилась заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 31255,24 доларів США, що станом на 07.04.2016 року по курсу НБУ за 1 долар США 25,957927 грн. складає 811321,24 грн.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань за цим договором Позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: п. 4.1.1. «за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в сумі несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Позивачем нараховано відповідачам пеню в розмірі 526958,86 грн. за період з 20.04.2015 року по 06.04.2016 року

21.11.2012 року та 25.12.2012 року на адресу позивача приватним підприємцем ОСОБА_2 надіслано заяви в яких з посиланням на складне фінансове становище останній просить розглянути можливість часткового прощення заборгованості.

29.04.2013 року відповідач ФОП ОСОБА_2 звернувся до банку із письмовим проханням відстрочити сплату боргу по кредитному договору № 010/08-11/8836 від 23.03.2007 року та подав письмове звернення до банку щодо гарантування сплати суми боргу за кредитним договором № 010/08-11/8836 від 23.03.2007 року.

03.09.2015 року відповідачем надіслано на адресу банку лист № 712 від 03.09.2015 року щодо зарахування коштів в сумі 700000 грн. по 2-х кредитних договорах, в тому числі по договору № 010/08-11/8836 від 23.03.2007 року.

07.04.2016 року банк звернувся до відповідачів з вимогою погасити заборгованість по нарахованим відсоткам.

Оскільки, відповідачі в добровільному порядку не погасили борг за кредитним договором, позивач звернувся з позовною заявою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 811321,24 грн. та пені в сумі 526958,86 грн.

На момент прийняття рішення в матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачами спірної заборгованості в добровільному порядку.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне:

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, яка кореспондується вимогам ст. 345 Господарського кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи 21.09.2009р. та 20.07.2010р. банк надсилав приватному підприємцю ОСОБА_2 повідомлення-претензію № 06-02/005-296 та № 02-07/1-11-1238 з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором.

17.12.2010р. позивач звернувся до поручителя з вимогою про погашення кредитного боргу, направивши на його адресу вимогу за № 06-02/005-567 про дострокове повне погашення заборгованості.

Оскільки, відповідачі в добровільному порядку не погасили борг за кредитним договором, позивач звернувся з позовною заявою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту в розмірі 991914,93 грн., по відсотках за користування кредитом 65781,76 грн.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 10.02.2011 року по справі № 17/5025/20/11 стягнуто з відповідачів достроково заборгованість по тілу кредиту в розмірі 991914,93 грн. та відсотків за користування кредитними коштами в сумі 65781,76 грн.

Дане рішення суду набрало законної сили, а тому відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У зв'язку з невиконанням Відповідачами умов кредитного договору, станом на 15.12.2010 року за відповідачами утворилась заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 31255,24 доларів США, що станом на 07.04.2016 року по курсу НБУ за 1 долар США 25,957927 грн. складає 811321,24 грн.

Крім того, відповідно до п. 4.1 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань за договором Позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: п. 4.1.1. «за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в сумі несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Позивачем нараховано відповідачам пеню за період з 20.04.2015 року по 06.04.2016 року в розмірі 526958,86 грн.

Отже, в ході вирішення спору встановлений факт наявності заборгованості у відповідачів, а саме заборгованості за відсотками в сумі 811321,24 грн., яка виникла станом на 15.12.2010 року та заборгованості по пені в сумі 526958,86 грн. нарахованої за період з 20.04.2015 року по 06.04.2016 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13.

Відповідно до статті 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному з платежів.

Норма ч. 2 ст. 264 ЦК України визначає, що підставою для переривання перебігу строку позовної давності є пред'явлення позову до одного із кількох боржників. Однак дія норми в цій частині розповсюджується на випадки субсидіарної відповідальності осіб та на випадки, у яких виконання певного зобов'язання покладено одночасно на декількох осіб (стаття 619 ЦК України).

Солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами цивільного кодексу не передбачена. А лише солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний в повному обсязі (ч.2 ст. 543 ЦК України).

Скориставшись наданим позивачу правом Банк звернувся з позовом до суду про дострокове стягнення заборгованості 05.01.2011 року.

15.12.2010 року за відповідачами утворилась заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 31255,24 доларів США, що станом на 07.04.2016 року по курсу НБУ за 1 долар США 25,957927 грн. складає 811321,24 грн., які позивачем в межах розгляду справи № 17/5025/20/11 заявлені не були.

Відповідно до п. 4.4 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2012 року та 25.12.2012 року на адресу позивача приватним підприємцем ОСОБА_2 надіслано заяви в яких з посиланням на складне фінансове становище останній просить розглянути можливість часткового прощення заборгованості.

29.04.2013 року відповідач ФОП ОСОБА_2 звернувся до банку із письмовим проханням відстрочити сплату боргу по кредитному договору № 010/08-11/8836 від 23.03.2007 року та подав письмове звернення до банку щодо гарантування сплати суми боргу за кредитним договором № 010/08-11/8836 від 23.03.2007 року.

03.09.2015 року відповідачем надіслано на адресу банку лист № 712 від 03.09.2015 року щодо зарахування коштів в сумі 700000 грн. по 2-х кредитних договорах, в тому числі по договору № 010/08-11/8836 від 23.03.2007 року.

Враховуючи дані звернення, судом встановлено, що строк позовної давності в частині стягнення з приватного підприємця ОСОБА_2 заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 31255,24 доларів США, що станом на 07.04.2016 року по курсу НБУ за 1 долар США 25,957927 грн., що складає 811321,24 грн. позивачем не пропущено, відповідно позов в цій частині заявлений банком обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення спірної заборгованості з ФГ „Золоте поле - ІІ" (поручителя), судом враховується останній платіж поручителем на виконання рішення суду у справі № 17/5025/20/11 було здійснено 27.03.2013 року, що підтверджується банківською випискою, відповідно, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 31255,24 доларів США, що станом на 07.04.2016 року по курсу НБУ за 1 долар США 25,957927 грн., що складає 811321,24 грн. сплив 28.03.2016 року.

Враховуючи зазначене, в позові, в частині стягнення з ФГ „Золоте поле - ІІ" (поручителя) заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 31255,24 доларів США, що станом на 07.04.2016 року по курсу НБУ за 1 долар США 25,957927 грн., що складає 811321,24 грн. належить відмовити.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Як було вище встановлено судом, за порушення зобов'язань за кредитним договором, а саме несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами, що були нараховані станом на 15.12.2010 року, позивач на зазначені відсотки нарахував у відповідності до приписів договору пеню за не своєчасне виконання грошових зобов'язань в сумі 526958,86 грн. за період з 20.04.2015 року по 06.04.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Указаний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 р. № 6-160цс14.

Згідно з частиною третьою статті 82 ГПК України, обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, суди зобов'язані враховувати зазначені висновки Верховного Суду України.

Враховуючи, що позивачем здійснено нарахування пені здійснено поза межами шестимісячного строку такого нарахування та у зв'язку зі спливом строку позовної давності в один рік, оскільки позивач звернувся з позовом до суду лише 07.04.2016 року, в позові про стягнення з відповідачів пені в сумі 526958,86 грн. належить відмовити.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 47, 47-1, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

ВИ Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Хмельницької обласної дирекції м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м. Волочиськ, до Фермерського господарства "Золоте поле - ІІ" с. Чернява Волочиського району про стягнення солідарно заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 811321,24 грн. та пені в розмірі 526958,86 грн. задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Львівської обласної дирекції (м. Львів, вул. Я. Матейки, ,8, ) заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 811321,24 грн. (вісімсот одинадцять тисяч триста двадцять одна гривня 24 коп.) та 12169,82 грн. (дванадцять тисяч сто шістдесят дев'ять гривень 82 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 05.07.2016 року.

Суддя С. В. Гладій

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (79000, м. Львів, вул. Я. Матейки,8)

3 - відповідачу 1 (АДРЕСА_1) (простим)

4 - відповідачу 2 (с. Чернява, Волочиського р-ну, Хмельницької обл.)