ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р. Справа № 909/280/16

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Галушко Н.А.,

ОСОБА_1,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, № 293/55109/в від 20.04.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/2138/16 від 04.05.2016 р.),

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2016 року

у справі № 909/280/16 (суддя Гриняк Б.П.),

порушеній за позовом

Позивача: Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 0928» , м. Івано-Франківськ,

До відповідача: Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ,

Про визнання недійсними односторонніх правочинів:

- щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 73/12 від 23.03.2012 р., Додаткової угоди № 39 від 09.07.2015 року до Договору № 73/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 77/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 78/12 від 23.03.2012 р.;

- щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 75/14 від 24.04.2014 р.;

- щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №76/14 від 24.04.2014 р. та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: ОСОБА_2 п/к за довіреністю № 48/55-05/01в від 21.01.2016 р.;

від позивача: ОСОБА_3 п/к за довіреністю б/н від 30.05.2016 р.

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України представникам розяснені та зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представниками апелянта/відповідача та позивача подано спільне, письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 травня 2016 року, справу № 909/280/16 Господарського суду Івано-Франківської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Кузь В.Л., Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2016 року прийнято апеляційну скаргу Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, № 293/55109/в від 20.04.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/2138/16 від 04.05.2016 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 01.06.2016 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи).

31.05.2016 року розпорядженням керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду за № 240 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 909/280/16 у звязку із перебуванням у відпустці судді Кузя В.Л., та відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів вищезазначену справу розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Данко Л.С., суддів: Галушко Н.А. та Орищин Г.В.

В судовому засіданні 01.06.2016 р. оголошено перерву до 22.06.2016 р. на 10 год. 20 хв., про що представники сторін були повідомлені особисто під розписку (а. с. 248).

Представник апелянта/відповідача в судове засідання (22.06.2016 р.) прибув, надав усні пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, доводи апеляційної скарги підтримав, також усно зазначив, що оскільки позивачем вчасно не було виконано умов спірних договорів, щодо облаштування контейнерів кришками то такі правочини підлягають припиненню в односторонньому порядку, відтак просить апеляційну скаргу задоволити, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.04.2016 р. по справі № 909/280/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог позивача.

Представник позивача в судове засідання прибув проти апеляційної скарги апелянта заперечив з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу № 287 від 17.05.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-04/3719/16 від 23.05.2016 р.), надав усні пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просить залишити рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.04.2016 р. по справі № 909/280/16 без змін, а апеляційну скаргу Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради без задоволення.

Заслухавши думку учасників судового процесу, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 909/280/16 та прийшла до висновку, розглядати справу по суті, оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12.04.2016 року у справі № 909/280/16 (суддя Гриняк Б.П.) задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 0928» до Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради про визнання недійсними односторонніх правочинів: щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 73/12 від 23.03.2012 р., Додаткової угоди №39 від 09.07.2015 року до Договору № 73/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 75/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 77/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 78/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 75/14 від 24.04.2014 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 76/14 від 24.04.2014 р. (абз. 1-й резолютивної частини рішення). Визнано недійсним односторонній правочин щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №73/12 від 23.03.2012 р., Додаткової угоди № 39 від 09.07.2015 року до Договору № 73/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 75/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 77/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 78/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 75/14 від 24.04.2014 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 76/14 від 24.04.2014 р. (пункти 1-й 6-ий резолютивної частини рішення) та стягнуто з Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство 0928» 8268,00 грн. - судового збору (пункт 7-й резолютивної частини рішення) (а. с. 201, 202-205).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду апелянт/відповідач (Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради) звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а. с. 216-219), просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.04.2016 р. по справі № 909/280/16 в частині визнання недійсними односторонніх правочинів: щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 73/12 від 23.03.2012 р., Додаткової угоди № 39 від 09.07.2015 року до Договору № 73/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 75/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 77/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 78/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/14 від 24.04.2014 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 76/14 від 24.04.2014 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ПрАТ «АТП 0928» до Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, судові витрати по справі покласти на ПрАТ «АТП 0928».

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням судом усіх обставин справи, а висновки суду, які викладені у рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення, відтак вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

Вважає, що місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні виклав лише доводи та докази однієї сторони, на користь якої прийняв рішення по даній справі, чим порушив норми процесуального права, а саме вимоги ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема апелянт в апеляційній скарзі покликається на те, що в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не надано належної правової оцінки листу ДП «Торговий дім АФТ» від 18.11.2015 р. № 18-1 в якому чітко зазначено, що кришки до контейнерів будуть надані протягом першого кварталу 2016 р., що на думку апелянта, є додатковим підтвердженням невиконання позивачем своїх зобовязань у визначені терміни та правомірність одностороннього припинення дії договорів.

Крім того апелянт стверджує, що місцевим господарським судом не взято до уваги норми ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, оскільки саме виконавчим комітетом були прийняті відповідні рішення (від 28.04.2015 р. № 212; від 26.06.2015 р. № 337; від 19.02.2016 р. № 131), що стосуються вивезення твердих побутових відходів (скорочене найменування ТПВ) в м. Івано-Франківську, що на думку апелянта, саме до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено вирішення даних питань у сфері житлово-комунальних послуг, а відтак прийняте місцевим господарським судом оскаржуване рішення може вплинути на права та інтереси Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Також апелянт в апеляційній скарзі покликається на те, що п. 7.3.4 спірних договорів передбачено, що дія договорів припиняється у разі коли відповідачем не виконано умови передбачені підпунктом 2.4.13 цих договорів, тобто приведення усіх контейнерів та контейнерні майданчики до належних санітарних норм, в тому числі обладнати контейнери кришками, закупити за власні кошти 10 контейнерів для великогабаритних відходів та погасити заборгованість перед КП «Полігон ТПВ»), однак таких зобовязань позивачем вчасно виконано не було, що слугувало підставою для розірвання припинення правочинів в односторонньому порядку.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, апелянт/відповідач: Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради є виконавчим органом Івано-Франківської міської ради та є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи 37794186, місцезнаходження юридичної особи: п. і. 76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, буд. 7, що підтверджується Положенням про Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради (нова редакція), (а. с. 121-126) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 152-153).

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство-0928» (скорочене найменування ПАТ «Автотранспортне підприємство-0928») є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи 03345863, місцезнаходження юридичної особи: п. і. 76007, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Максимовича, буд. 11, що підтверджується Статутом ПАТ «Автотранспортне підприємство-0928» (нова редакція), (а. с. 154-171), довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) серії АА № 660432 (а. с. 230) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 231-233).

З матеріалів справи вбачається, що 29.03.2016 р. Приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство-0928» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовними вимогами до Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради про визнання недійсними односторонніх правочинів: щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 73/12 від 23.03.2012 р., Додаткової угоди № 39 від 09.07.2015 року до Договору № 73/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 75/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 77/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 78/12 від 23.03.2012 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №75/14 від 24.04.2014 р.; щодо припинення дії Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 76/14 від 24.04.2014 р. та стягнення судових витрат.

Також з позовною заявою позивачем (ПАТ «Автотранспортне підприємство-0928») було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх. №2869/16 від 29.03.2016 р.), шляхом заборони Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою та іншим особам вчиняти будь-які дії, пов'язані з проведенням конкурсу на визначення виконавців з вивезення твердих побутових відходів та проведення конкурсу на вивезення твердих побутових відходів на території м. Івано-Франківська (а.с. 109-112).

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції заяву про забезпечення позову було розглянуто та відхилено, з підстав зазначених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, з чим погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Умовою застосування заходів забезпечення позову у разі подання такої заяви є обґрунтовані причини такого звернення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З поданої позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову вбачається, що позивач таку заяву обґрунтовує тим, що відповідачем , всупереч усім вимогам законодавства розірвані Договори на надання послуг з вивезення побутових відходів та подано Оголошення про проведення конкурсу на визначення виконавців з вивезення твердих побутових відходів (кінцевий строк подання конкурсних пропозицій: 12:00, 26 квітня 2016 року), яке опубліковане у газеті «Західний кур'єр» від 24.03. 2016 р. № 12 та у зв'язку з проведенням даного конкурсу (до вирішення спору по суті) може зробити неможливим або значно утруднити відновлення прав позивача в разі задоволення позову, а також призвести до порушення прав інших осіб, які беруть участь у конкурсі.

Проте, всупереч положенням статті 66 Господарського процесуального кодексу України, позивач заявляючи клопотання (заява) про вжиття заходів до забезпечення позову, не навів обставин, які б свідчили, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, крім того, позивач не підтвердив твердження заяви належними доказами, у зв'язку з чим, заява позивача про застосування заходів до забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Слід зазначити, що місцевим господарським судом при розгляді вищезазначеної заяви правомірно було враховано п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 № 6 та пункт 23 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.09.2009р. №01-08/530 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» де вказано, що у зазначеному випадку стислий зміст заяви (клопотання) про забезпечення позову, мотиви задоволення (повного чи часткового) або відхилення такої заяви та висновок з розглянутого питання можуть міститися в рішенні господарського суду в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, що і в даному випадку місцевим господарським судом і застосовано.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим господарським судом, що 23 березня 2012 року між Департаментом комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, яке рішенням сесії міської ради від 22.12.2014р. № 42-2 перейменовано на Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради (Замовник за договором, Відповідач - у справі) та Приватним акціонерним товариством «Автотранспортне підприємство-0928» (Виконавець за договором, Позивач у справі,) відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на визначення виконавців послуг з вивезення твердих побутових відходів № 04 від 16.03.2012р. було укладено ряд договорів на надання послуг з вивезення побутових відходів, а саме: Договір № 73/12 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО № 9 та частині території ЖЕО № 6 м. Івано-Франківська; Договір № 75/12 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО №7 м. Івано-Франківська; Договір № 77/12 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО №3, м. Івано-Франківська; Договір № 78/12 на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО №1 м. Івано-Франківська (а. с. 17-21, 22-26, 27-31, 32-36).

Колегією суддів встановлено, що вищевказані договори сторонами укладено у письмовій формі єдиного документа, підписано повноважними представниками сторін за договором, засвідчено печатками сторін, що відповідає приписам ст. 181 ГК України, ст. ст. 207, 208 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

За своїми основними та другорядними ознаками, зазначені правочини є договорами про надання послуг відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Також між сторонами у даній справі, відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на визначення виконавців послуг з вивезення твердих побутових відходів № 02 від 14.04.2014 р. було укладено договір № 75/14 від 24 квітня 2014 року на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО № 4 м. Івано-Франківська (а. с. 37-41) та договір № 76/14 від 24 квітня 2014 року на надання послуг з вивезення побутових відходів на території ЖЕО № 8 м. Івано-Франківська (а. с. 42-44).

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2015 р. рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області № 212 «Про коригування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, що надаються ПрАТ «АТП-0928» було розглянуто звернення та подані ПрАТ «АТП-0928» розрахунки тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів та вирішено провести корегування тарифів та послуг з вивезення побутових відходів для населення (додаток № 1), для бюджетних та інших споживачів (додаток № 2) (а. с. 59-60, 61-62, 63).

У звязку з прийнятим вищезазначеним рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, між сторонами у справі 07 травня 2015 року до вищезазначених Договорів було укладено Додаткові угоди, а саме: № 14 до Договору № 75/12 від 23.03.2012р., № 15 до Договору № 75/14 від 24.04.2014р., № 16 до Договору № 77/12 від 23.03.2012р., № 17 до Договору № 76/14 від 24.04.2014р., № 18 до Договору № 73/12 від 23.03.2012р., № 19 до Договору № 78/12 від 23.03.2012р., про внесення змін та доповнення (а. с. 47, 49, 51, 53, 55, 57).

Відповідно до вищезазначених Додаткових угод, сторонами було доповнено пункт 2.4. розділу 2 Договору «Виконавець зобовязується» підпунктом 2.4.13. у наступній редакції: 2.4.13. Впродовж півторамісячного терміну з дня підписання даної додаткової угоди: привести усі контейнери та контейнерні майданчики до належних санітарних норм, в тому числі обладнати контейнери кришками; закупити за власні кошти 10 контейнерів для великогабаритних відходів; погасити заборгованість перед КП «Полігоном ТПВ». Також доповнено пункт 7.3. розділу 7 Договору «Дія договору припиняється у разі коли:» підпунктом 7.3.4. у наступній редакції: « 73.4. Виконавцем не виконано умови передбачені п. 2.4.13. цього Договору замовник припиняє дію Договору в односторонньому порядку, шляхом направлення (вручення) письмового повідомлення виконавцю. В цьому випадку даний Договір вважається розірваним в односторонньому порядку через 7 календарних днів з часу відправлення повідомлення або на наступний день після вручення.».

26.06.2015 р. рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області № 337 було розглянуто службову записку директора ПрАТ «АТП-0928» та вирішено внести наступні зміни в рішення виконавчого комітету від 28.04.2015 р. № 212 «Про коригування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, що надаються ПАТ «АТП-0928», а саме: в п. 5.1 слова «впродовж півторамісячного терміну з дня підписання додаткової угоди» замінити на «до 30.08.2015 р.». Також зобовязано відповідача внести зміни до договорів на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням даного рішення.

На підставі вищенаведеного, 09 липня 2015 року до вищезазначених Договорів було укладено нові Додаткові угоди, а саме: № 39 до Договору №73/12 від 23.03.2012р., № 40 до Договору №75/12 від 23.03.2012р., № 41 до Договору №77/12 від 23.03.2012р., № 42 до Договору №78/12 від 23.03.2012р., № 43 до Договору №75/14 від 24.04.2014р., № 44 до Договору №76/14 від 24.04.2014р. наступного змісту: « 2.4.13. До 30.08.2015 року: - привести усі контейнери та контейнерні майданчики до належних санітарних норм, в тому числі обладнати контейнери кришками; - закупити за власні кошти 10 контейнерів для великогабаритних відходів; - погасити заборгованість перед КП «Полігоном ТПВ» (а. с. 48, 50, 52, 54, 56, 58).

Колегією суддів також встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачем на адресу позивача 26.08.2015 р. було скеровано лист № 639/55-09/в з проханням надати інформацію про виконання взятих на себе зобовязань, а саме: про закупівлю та встановлення десяти контейнерів для великогабаритних відходів (вказати місце де вони встановлені); про приведення контейнерів та контейнерних майданчиків до належних санітарних норм; про обладнання контейнерів кришками та про погашення заборгованості перед КП «Полігон ТПВ» (а. с. 197).

28.08.2015 р. позивачем на адресу відповідача було скеровано лист-відповідь за № 447, в якому останній повідомлявся про приведення всіх контейнерів та контейнерних майданчиків до належного санітарного стану, також про закупівлю 10 контейнерів для великогабаритних та ремонтних відходів та погашення перед КП «Полігон ТПВ» заборгованості (а. с. 96). Також станом на 26.06.2015 р. позивачем було погашено перед КП «Полігон ТПВ» заборгованість в сумі 256995,58 грн., що підтверджується довідкою № 98 від 26.06.2015 р. (а. с. 198).

Щодо облаштування контейнерів відповідними кришками позивачем до матеріалів справи долучено лист вих. № 18-1 від 18.11.2015 р. ДП «Торговий дім «АФТ» на запит ПАТ «Автотранспортне підприємство-0928», з якого вбачається, що у звязку з технічними можливостями та специфікацією виробництва, кришки до євро контейнерів та лікті-кронштейни на даний час не виробляються. Виробництво необхідної кількості кришок та кронштейнів можливе в 1-му кварталі 2016 р. (а. с. 196).

19.02.2016 р. Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради «Про ситуацію з вивезенням твердих побутових відходів у місті» було прийнято рішення № 131 про припинення в односторонньому порядку дію договорів на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів з ПрАТ «АТП-0928» та розірвати договори шляхом односторонньої відмови з ДП «Автоколона 2222».

Відповідно до наведеного, відповідачем на адресу позивача було скеровано листи: № 165/55-09/в від 14.03.2016 р.; № 166/55-09/в від 14.03.2016 р.; № 167/55-09/в від 14.03.2016 р.; № 168/55-09/в від 14.03.2016 р.; № 169/55-09/в від 14.03.2016 р.; № 170/55-09/в від 14.03.2016 р. (а. с. 64, 65, 66, 67, 68, 69) про розірвання вищевказаних договорів в односторонньому порядку, у звязку з тим, що станом на 14.03.2016р. позивачем не виконано в повному обсязі зобовязань згідно Додаткових угод, зокрема контейнери та контейнерні майданчики не приведені до належних санітарних норм, контейнери не обладнані кришками, з посиланням на комісійні акти обстеження від 17.02.2016р. (а. с. 70-87).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

За змістом ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Відповідно до приписів ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як зазначено в п.2.1 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013р., вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

За своїм правовим характером вказаний Договір на надання послуг з вивезення побутових відходів, являється договором про надання послуг, а тому відносини за ним регулюються, зокрема, главою 63 ЦК України.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Пунктом 7.3.4. Договору сторони обумовили, що замовник припиняє дію договору в односторонньому порядку, у разі невиконання виконавцем умов передбачених п. 2.4.13. цього Договору , шляхом направлення (вручення) письмового повідомлення виконавцю. В цьому випадку даний Договір вважається розірваним, в односторонньому порядку через 7 календарних днів з часу відправлення повідомлення або на наступний день після вручення.

Крім цього, згідно з п.7.3 Договору підставою для його одностороннього розірвання є невиконання або неналежне виконання іншою стороною умов цього Договору.

Як уже було зазначено вище у цій постанові та підтверджується матеріалами справи Приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство-0928», станом на 30.08.2015 р., виконано всі умови згідно вищевказаних додаткових угод, а саме: всі контейнери та контейнерні майданчики приведено до належних санітарних норм, в тому числі і обладнано контейнери кришками; закуплено за власні кошти 10 контейнерів для великогабаритних відходів; заборгованість перед КП Полігоном ТПВ погашено.

Дані обставини, підтверджуються відповідними бухгалтерськими документами та письмовими повідомленням , що долучені до матеріалів справи.

Зокрема, підтвердженням належного виконання позивачем відповідних умов Додаткових угод є Акти комісії, копії яких долучено до матеріалів справи позивачем, які підписані представниками відповідача та датовані: 31 серпня, 07, 15, 16 вересня 2015 року.

Разом з тим, Довідкою Комунального підприємства "Полігон ТПВ" № 98 від 26.06.2015 р. за підписом директора КП "Полігон ТПВ", підтверджується факт повного погашення позивачем заборгованості в сумі 256995,58 грн. станом на 26.06.2015 р.

Щодо облаштування всіх контейнерів відповідними кришками позивач звернувся безпосередньо до виробника, про що останній повідомив позивача, що у звязку з технічними можливостями та специфікацією виробництва, кришки до євро контейнерів та лікті-кронштейни на даний час не виробляються. Виробництво необхідної кількості кришок та кронштейнів можливе в 1-му кварталі 2016 р. (а. с. 196), тобто за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2016 р.

Слід зазначити, що Акти перевірки дотримання умов договору з вивезення побутових відходів від 17.02.2016 р., на які посилається апелчянт/відповідач в обґрунтування невиконання позивачем зобовязань згідно умов спірних Договорів (із змінами , внесеними додатковими угодами), колегія суддів вважає неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки зазначені Акти були складені пізніше (в термін понад 6 календарних місяців), тобто після Актів, якими судом встановлено факт належного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань згідно Договорів № № 77/12, 78/12, 75/12, 73/12 від 23.03.2012 р. та №№ 76/14, 75/14 від 24.04.2014 р. (із змінами внесеними додатковими угодами від 07.05.2015 р. та 09.07.2015 р.).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи наявний лист Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області № 4660/108/46/04-2016 від 31.03.2016 р., який свідчить про те, що на контейнерних майданчиках було виявлено крадіжки комунального майна та відповідна інформація внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а. с. 195).

Відповідно до вищенаведеного в сукупності вбачається, що апелянтом/відповідачем неправомірно в односторонньому порядку було розірвано спірні правочини (договори): № 77/12, № 78/12, № 75/12, № 73/12 від 23.03.2012 р. та № 76/14, №75/14 від 24.04.2014 р. (із змінами внесеними додатковими угодами від 07.05.2015 р. та 09.07.2015 р.).

Щодо тверджень апелянта/відповідача, що місцевим господарським судом всупереч ст. 27 ГПК України не було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, оскільки саме Виконавчим комітетом були прийняті відповідні рішення (від 28.04.2015 р. № 212; від 26.06.2015 р. № 337; від 19.02.2016 р. № 131), що стосуються вивезення твердих побутових відходів (скорочено - ТПВ) в м. Івано-Франківську, що на думку апелянта, саме до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено вирішення даних питань у сфері житлово-комунальних послуг, а відтак прийняте місцевим господарським судом оскаржуване рішення може вплинути на права та інтереси Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, колегією суддів до уваги не приймаються так, як правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів, які були укладені між позивачем та відповідачем, як юридичними особами, при наявності повноважень, виходячи із приписів ст. 627 ЦК України.

Також не заслуговують на увагу колегії суду твердження скаржника, що місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні виклав лише доводи та докази однієї сторони, на користь якої прийняв рішення по даній справі, чим порушив норми процесуального права, а саме вимоги ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України, оскільки місцевим господарським судом надано правову оцінку поданим апелянтом/відповідачем актами обстеження та листам про припинення в односторонньому порядку спірних правочинів, з урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву та долученим до нього додаткам, доказам наданим позивачем, в їх сукупності відповідно до ст. 43 ГПК України.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України», набрало статусу остаточного 10/05/2011 р., у п. 58, зокрема, зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобовязує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303-А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обгрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Інші твердження апелянта/відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, дослідивши матеріали даної справи та зясувавши фактичні обставини, що мають значення для вирішення даного спору, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення місцевого суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 22, 32 - 34, 43, 44, 49, 98, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.04.2016 року у справі № 909/280/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.

22.06.2016 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 29.06.2016 р.