ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2016р. Справа№ 914/2329/14

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів

до відповідача-1: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

відповідач-2: Львівська міська рада, м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, Львівська область, Пустомитівський район, с. Зубра

про визнання недійсною ухвали Львівської міської ради та зобов'язання до вчинення дій

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м. Львів

до відповідача-1: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

відповідач-2: Львівська міська рада, м.Львів,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_4, Львівська область, Пустомитівський район, с.Зубра

про визнання недійсною ухвали Львівської міської ради та зобов'язання до вчинення дій.

Головуючий суддя Коссак С.М.

Суддя Горецька З.В.

Суддя Іванчук С.В.

при секретарі Сало О.А.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача-1: Чернобай С.С. - представник за довіреністю №2302-вих-2279 від 12.10.2015р.;

Від відповідача-2: Рудницька М.І. - представник за довіреністю №1104-вих-448 від 03.07.2015р.;

Від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_8 - представник за довіреністю від 10.11.2014 року;

Від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: не з'явився.

На розгляд господарського суду Львівської області Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 подано позов до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання недійсною ухвалу Львівської міської ради та зобов'язати до вчинення дій.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.07.2014р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 29.07.2014р. та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фізичну особу - підприємця ОСОБА_5. Також ухвалою відмовлено в задоволенні заяви (вх.№ 3396/14 від 02.07.2014р.) про забезпечення позову, про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок - в матеріалах справи).

11.07.2014р. ФО-П ОСОБА_5 у справі № 914/2329/14 подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою господарського суду від 14.07.2014 у справі № 914/2323/14 відмовлено у даній заяві.

Ухвалою від 23.07.2014р. прийнято позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справу № 914/2329/14 та призначено її до спільного розгляду. Змінено її правовий статус з третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача на третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Ухвалою суду від 29.07.2014р. повернуто третій особі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору заяву про зміну позовних вимог (вх.3772/14 від 29.07.2014р.) без розгляду та відкладено розгляд справи на 12.08.2014р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.08.2014 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову, що подані позивачем - ФОП ОСОБА_2 та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ФОП ОСОБА_5 до відповідачів однакового змісту (вх. №34693/14 від 12.08.2014р. та №34699/14 від 12.08.2014р.), а саме: визнати незаконною та скасувати Ухвалу Львівської міської ради від 14.07.2011 року №675 «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на АДРЕСА_1»; визнати недійсним аукціон з продажу нежитлових приміщень на АДРЕСА_1, проведений 22 липня 2014 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, та його результати; визнати за ФОП ОСОБА_5 право на викуп нежитлових приміщень на АДРЕСА_1; зобов'язати Львівську міську раду та Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради у встановленому порядку розглянути заяву ФОП ОСОБА_5 про приватизацію нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 та повідомити про результати такого розгляду.

Також, ухвалою суду від 12.08.2014р. залучено до участі у справі відповідача-2 - Львівську міську раду, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 та відкладено розгляд справи на 18.09.2014р.

Ухвалою суду від 18.09.2014р. відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову (вх.№ 4065/14 від 19.08.2014р.) та розгляд справи відкладено на 06.10.2014р.

06.10.2014р. ухвалою суду продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 13.10.2014р.

Рух справи відображений у відповідних ухвалах суду.

У зв'язку із складністю справи ухвалою господарського суду Львівської області від 28.10.2014 року у справі №914/2329/14 призначено колегіальний розгляд справи та автоматичним розподілом членів колегії суддів призначено суддів у справі Рима Т.Я. та Іванчук С.В. У зв'язку з відпусткою судді Рима Т.Я. розпорядженням від 24.11.2014 року №800 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, членом колегії визначено суддю ОСОБА_6

Ухвалою суду від 10.12.2014 року було зупинено провадження у справі до набрання законної сили судового рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №2а - 1163/11.

Ухвалою суду від 04.05.2016 року було поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 18.05.2016 року.

Ухвалою суду від 18.05.2016 року відкладено розгляд справи на 15.06.2016 року, а 15.06.2016 року на 01.07.2016 року.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

У судове засідання 01.07.2016 року позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, чи їх представники у черговий раз не з'явилися. Про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду із зазначенням поважності причин не подали.

Про поновлення провадження у справі №914/2329/14 позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору належним чином були повідомлені, про що свідчить поштові повідомлення про вручення і подане ними клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні на два місяці (вх..№20960/16 від 17.05.2016 року та №20959/16 від 17.05.2016 року).

По суті строків відкладення розгляду справи, що визначений у цьому клопотанні суд зазначає таке.

Ухвалою суду від 04.05.2016 року поновлено провадження у справі за клопотанням третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 та призначено судове засідання на 18.05.2016 року. При цьому відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.04. 2016 року у зв'язку з відсутністю повноважень у судді ОСОБА_6 до складу колегії суддів призначено суддю Горецьку З.В.

Відповідно до п.3.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12. 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального законодавства судами першої інстанції» у разі зміни складу суду (в тому числі з одноосібного на колегіальний, навіть якщо до складу колегії суддів входить суддя, який раніше одноособово розглядав дану справу), а отже, спочатку починається й перебіг строку вирішення спору.

Отже, перебіг строку починається заново у зв'язку із заміною члена колегії суддів. У судове засідання 18 травня 2016 року позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, чи їх представники не з'явилися, однак подали вищезгадане клопотання про «перерву» у судовому засіданні на 2 місяці.

Враховуючи подане клопотання, суд відклав судовий розгляд справи на 15.06 2016 року. Однак позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, чи їх представники також не з'явилися у судове засідання.

У зв'язку з неявкою позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору 15.06.2016р., суд відклав розгляд справи на 01.07.2016 року. Однак 01.07.2016 року позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору чи їх представники також не з'явилися у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 69 ГПК України суд обмежений строком розгляду справи не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви ( у нашому випадку заміни члена колегії - 29.04.2016р.). Клопотань про продовження розгляду справи в порядку ст. 69 ГПК України від учасників процесу не надходило.

Представником відповідача - 2 подано клопотання про припинення провадження у справі в частині вимоги третьої особи ФОП ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради від 14.07.2011 року №675. В обґрунтування цього клопотання, відповідач - 2 посилається на наявність судових рішень судів адміністративної юрисдикції з питання відмови у скасуванні ували Львівської міської ради від 14.07.2011 року №675 «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових і приміщень на АДРЕСА_1».

З цього приводу суд зазначає таке.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 29.02.2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2013 року у справі №2а-1163/11 у задоволені позову ФОП ОСОБА_5 до Львівської міської ради, треті особи Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування ували Львівської міської ради від 14.07.2011 року №675 «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових і приміщень на АДРЕСА_1» відмовлено. Однак ці судові акти скасовані ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.10.2014 року і справу передано на новий розгляд.

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 жовтня 2014 року у справі К/9991/72548/12, розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 29 лютого 2012 року у справі №2а-1163/11 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2012 року у справі №56264/12/9104 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Львівської міської ради за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради від 14.07.2011 року №675 "Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на АДРЕСА_1" та визначення способу приватизації нерухомого майна, касаційну скаргу задоволено частково та постанову Галицького районного суду м. Львова від 29 лютого 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2012 року скасовано, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_5 звернулася із позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 14 липня 2011 року за № 675 "Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на АДРЕСА_1" та зобов'язати Львівську міську раду визначити спосіб приватизації приміщень з індексами: V, VI, VII, VIII, IX, X, XI, XII, 10 - 1, 10 - 2, 10 - 3, 10 - 4, 10 - 5, 10 - 6, 10 - 7, 10 - 8, 10 - 9, 10 - 10 на АДРЕСА_1 шляхом викупу цих приміщень позивачем.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України наголошено, що суди попередніх інстанцій, пославшись на те, що саме до повноважень міських рад належить прийняття рішень щодо відчуження комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації, не дослідили дотримання міської радою, як суб'єктом владних повноважень, самої процедури приватизації, що передбачена відповідними положеннями законів з питань приватизації. При цьому суди не перевірили доводи позивача про те, що будівля, щодо якої прийнято оскаржуване рішення про приватизацію, є пам'яткою архітектури та перебуває під охороною держави. Водночас відповідно до частини третьої статті 2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" не можуть бути об'єктами малої приватизації будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави та будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, де розміщуються бібліотеки, книгарні та державні видавництва. Висновок судів про припинення укладеного з позивачем договору оренди не узгоджується з висновком наявного в матеріалах справи рішення господарського суду Львівської області № 5015/5858/11 від 19.12.2011 року, який залишився не спростованим. Крім того судами не були з'ясовані обставини щодо подання позивачем заяви про включення нежитлових приміщень до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу та дотримання відповідачем процедури її розгляду.

Відповідно до статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах щодо приватизації державного майна. З урахуванням правової позиції Вищого господарського суду України, відображеної у п.3.2. постанови пленуму від 24.10.2011 року №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації.

Відповідно до статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, як конкретизовано у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у ч.1 статті 79 ГПК, наголошує Пленум Вищого господарського суду України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та ч.2 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

З метою прийняття законного та обґрунтованого рішення господарським судом Львівської області у справі №914/2329/14 та можливістю уникнення прийняття протилежних судових рішень судами різних юрисдикцій, господарським судом Львівської області ухвалою від 10.12.2014 року зупинено провадження у справі №914/2329/14 до набрання законної сили судового рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №2а - 1163/11.

В подальшому третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів у справі - ОСОБА_4 (вх. 18163/16) подано до суду клопотання про поновлення провадження у справі, у якому зазначено (з урахуванням нового розгляду справи), що постанова Галицького районного суду міста Львова від 20.01.2016 року у справі № 2а-1163/11 набрала законної сили 20 квітня 2016 року, а тому підстава для зупинення провадження у справі відпала.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.04.2016 року поновлено провадження у справі №914/2329/14.

При цьому встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року зазначену постанову залишено без змін.

Судом встановлено, що незважаючи на предмет спору - визнання протиправною та скасування ували Львівської міської ради від 14.07.2011 року №675 «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на АДРЕСА_1», у справі №914/2329/14 вимога заявлена суб»єктом господарської діяльності - ФОП ОСОБА_5, процесуальне положення якої визначено як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору до двох відповідачів: відповідача - 1 Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та відповідача - 2 Львівської міської ради. З врахуванням заяви про зміну позовних вимог (від 12.08.2014р. вх.. №34693/14) третя особа просить також суд визнати недійсним аукціон з продажу нежитлових приміщень на АДРЕСА_1, визнати за нею право на викуп нежитлових приміщень та зобов»язати Львівську міську раду та управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради у встановленому порядку розглянути заяву про приватизацію нежитлових приміщень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням положень п. 1 ч.1 ст. 12 ГПК України, відповідних роз'яснень пленуму Вищого господарського суду України, відображених у п.3.2. постанові від 24.10.2011 року №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, підстав для припинення провадження в частині вимоги третьої особи ФОП ОСОБА_5 суд не вбачає.

В судовому засіданні 01.07.2016 року представники відповідачів надали усні пояснення по справі, заперечили проти заявлених позовних вимог, просять в позові відмовити повністю.

В судовому засіданні 01.07.2016р. представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів надав усні пояснення по справи, проти заявлених позовних вимог заперечив.

У судовому засіданні 01.07.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази судом встановлено.

Ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2011 року №675 прийнято рішення про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлові приміщення (підвалу, 1-го поверху, антресолі) загальною площею 314,0 кв. м у будинку АДРЕСА_1.

Підставою прийняття ухвали Львівської міської ради №675 від 14 липня 2011 року слугували Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», рекомендації постійної комісії комунального майна та власності (витяг з протоколу засідання від 04 лютого 2011 року), з метою виконання завдань, визначених Програмою приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2009-2010 роки, затвердженою ухвалою міської ради від 05 березня 2009 року №2453.

У г. «Львівська пошта» №61 (1530) за 14 червня 2014 року опубліковано оголошення про проведення приватизації способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень (підвалу, 1-го поверху, антресолі) загальною площею 314,0 кв. м у будинку АДРЕСА_1 та умови продажу.

Протоколом №06 аукціону з реалізації об'єкта малої приватизації комунальної власності м. Львова від 22 липня 2014 року визначено переможця аукціону з продажу майна - ОСОБА_4 за ціною 16 800 000, 00грн.

Згідно цього Протоколу серед 11 учасників ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 участі на брали.

Наказом від 22 липня 2014 року №34-ПР Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради затверджено протокол №06 аукціону з продажу об'єкта малої приватизації комунальної власності м. Львова від 22.07.2014 року та визначено переможцем аукціону нежитлового приміщення (1-й поверх, антресоль, підвал) загальною площею 314,0 кв. м за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 із запропонованою ціною 16 800 000, 00грн. включно з ПДВ.

Між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_4 укладено договір купівлі - продажу №2929 нежитлового приміщення на аукціоні від 25 липня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Луньом А.В., зареєстрований в реєстрі за №2072.

Також матеріали справи містять Акт приймання - передачі від 25 липня 2014 року №2929 продавцем (Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради) та балансоутримувачем (ЛМКП «Айсберг») покупцю (ОСОБА_4) у власність об»єкта продажу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 заг. площею 314 м. кв.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги суд зазначає також, що питання користування нежитловим приміщенням на умовах оренди заявниками за адресою: АДРЕСА_1 було предметом розгляду судових інстанцій, які судом досліджені.

Так, в травні 2010 року до господарського суду Львівської області заступником прокурора м. Львова подано позовну заяву в інтересах держави в особі Львівської міської ради, уповноваженого органу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ФОП ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 46901,81 грн., розірвання договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщення) № Г-5971-8 від 31.01.2008р. та виселення ФОП ОСОБА_5 з нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 314,00 кв.м.

Рішенням господарського суду Львівської області у справі №15/96 від 20.07.2010р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.11.2010р., вказаний позов прокурора задоволено повністю, з ФОП ОСОБА_5 на користь УКВ ДЕП ЛМР стягнуто 46901,81 грн., розірвано договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщення) № Г-5971-8 від 31.01.2008р. та виселено ФОП ОСОБА_5 з нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 314,00 кв.м.

Рішення господарського суду Львівської області №15/96 від 20.07.2010р. щодо примусового виселення ФОП ОСОБА_5 виконано фактично. Виселення проведено відповідно до вимог ст. 79 Закону України "Про виконавче провадження", 30.12.2010р. звільнено від майна боржника приміщення, що розташовані на АДРЕСА_1, відповідно до вимог виконавчого документа, та передано представникам балансоутримувача ЛКП "Айсберг".

Постановою Вищого господарського суду України у справі №15/96 від 05.04.2011р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_5 задоволено; рішення господарського суду Львівської області від 20.07.2010р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.11.2010р. скасовано повністю та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди №Г-5971-8 від 31.01.2008р. та виселено відповідача з орендованих нежилих приміщень загальною площею 314,00 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. В частині позовних вимог про стягнення 46901,81 грн. заборгованості по орендній платі справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

За результатами нового розгляду справи № 1525/2406/11 (15/96) господарським судом Львівської області винесено ухвалу від 01.06.2011р., якою провадження у справі щодо стягнення з ФОП ОСОБА_5 46901,81 грн. припинено, у зв'язку з фактичною сплатою відповідачем заборгованості після звернення прокурора до суду із позовом.

В жовтні 2011 року заступником прокурора Львівської області подано до господарського суду Львівської області позовну заяву в інтересах держави в особі Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ФОП ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.08.2013 року у справі №5015/5858/11 у позові заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі уповноваженого органу: Львівської міської ради та Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до ФОП ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду №5015/5858/11 від 28.11.2013р. апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області задоволено, рішення господарського суду Львівської області від 21.08.2013р. скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено та витребувано від ФОП ОСОБА_5 нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 314,0 кв. м. (в т.ч. приміщення підвалу площею 153,1 кв.м., приміщення першого поверху площею 134,4 кв.м., приміщення антресолі площею 26,5 кв.м., що позначені на технічному паспорті ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 02.07.2007 року № 865 під індексами V - XII, 10-1 - 10-10).

На примусове виконання вказаної постанови суду апеляційної інстанції, господарським судом Львівської області видано відповідний наказ.

З постанови Галицького ВДВС ЛМУЮ про закінчення виконавчого провадження ВП №42624771 від 23.05.2014р. вбачається, що згідно акту державного виконавця від 22-23.05.2014р. витребувано від ФОП ОСОБА_5 нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 314,0 кв. м. (в т.ч. приміщення підвалу площею 153,1 кв.м., приміщення першого поверху площею 134,4 кв.м., приміщення антресолі площею 26,5 кв.м., що позначені на технічному паспорті ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 02.07.2007 року № 865 під індексами V - XII, 10-1 - 10-10) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, чим фактично виконано рішення суду №5015/5858/11.

Разом з тим, постановою Вищого господарського суду України №5015/5858/11 від 19.11.2014р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_5 задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2013 та рішення Господарського суду Львівської області від 21.08.2013 у справі № 5015/5858/11 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.08.2013р. у справі №5015/5858/11 за позовом заступник прокурора області - прокурора міста Львова до Господарського суду Львівської області в інтересах Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 про витребування з незаконного володіння Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 314, 0 кв.м. (в т.ч. приміщення підвалу площею 153, 1 кв.м., приміщення 1-го поверху площею 134, 4 кв.м. та приміщення антресолі площею 26, 5 кв.м., що позначені на технічному паспорті ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 02.07.2007 № 865 під індексами V-XII, 10-1 - 10-10) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2013р. рішення господарського суду Львівської області від 21.08.2013р. скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю, витребувано від ФОП ОСОБА_5 нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 314,0 кв.м. (в т. ч. приміщення підвалу площею 153,1 кв.м., приміщення 1-го поверху площею 134,4 кв.м. та приміщення антресолі площею 26,5 кв.м., що позначені на технічному паспорті ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 02.07.2007 №865 під індексами V-XII, 10-1 - 10-10).

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2013р. видано наказ №5015/5858/11 від 28.11.2013р. і згідно Акту державного виконавця від 22-23.05.2014 року витребувано від ФОП ОСОБА_5 нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 314,0 кв.м. (в т. ч. приміщення підвалу площею 153,1 кв.м., приміщення 1-го поверху площею 134,4 кв.м. та приміщення антресолі площею 26,5 кв.м., що позначені на технічному паспорті ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 02.07.2007 №865 під індексами V-XII, 10-1 - 10-10) на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, про що зазначено у постанові про закінчення виконавчого провадження ВП №42624771 від 23.05.2014 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.11.2014р. рішення господарського суду Львівської області від 21.08.2013р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2013р. скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд до господарського суду Львівської області.

У зазначеній постанові Вищий господарський суд наголосив на тому, що предметом позову у справі є витребування майна з чужого незаконного володіння. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Спірні правовідносини виникли на підставі договору оренди нерухомого майна № Г-5971-8, тобто на підставі зобов'язально - правових відносин, а тому позивачем обрано невірний спосіб захисту цивільних прав.

Враховуючи правову позицію Вищого господарського суду України, відображену у постанові від 19 листопада 2014 року у цій справі (№5015/5858/11), рішенням господарського суду Львівської області від 11.02.2015р. у справі №5015/5858/11, залишеним в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.06.2015р., прийнято відмову позивача - 1 Львівської міської ради від позову і припинено провадження у справі та відмовлено у задоволені позову прокурора в інтересах держави в особі позивача 2 - Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради.

При цьому у мотивувальній частині рішення господарський суд Львівської області зазначив, що «враховуючи правову позицію Вищого господарського суду України, відображену у постанові від 19 листопада 2014 року у цій справі (№5015/5858/11), з огляду на те, що спірні правовідносини виникли на підставі договору оренди нерухомого майна № Г-5971-8, тобто на підставі зобов'язально - правових відносин, суд доходить висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту цивільних прав.

При цьому наголошено, що на момент розгляду справи спірне майно відчужене іншій особі. Матеріали справи містять ухвалу Львівської міської ради від 14.07. 2011 року №675 "Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на АДРЕСА_1", договір купівлі-продажу №2929 від 25 липня 2014 року спірного майна, укладеного між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_4, Акт приймання - передачі №2929 від 25 липня 2014 року спірного майна.

Таким чином, суд дійшов висновку, що, оскільки право витребування майна належить власнику, а позивач на момент прийняття рішення такими ним не є, в позові слід відмовити».

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11 лютого 2016 року у справі 5015/5858/11 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.10.2015 у справі № 5015/5858/11 з доданими до неї матеріалами повернуто.

У 2016 році ФОП ОСОБА_5 звернулася із заявою про поворот виконання рішення суду і просила видати наказ про повернення ФОП ОСОБА_5 (боржнику) нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 314,0 кв.м. (в т. ч. приміщення підвалу площею 153,1 кв.м., приміщення 1-го поверху площею 134,4 кв.м. та приміщення антресолі площею 26,5 кв.м., що позначені на технічному паспорті ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" від 02.07.2007 №865 під індексами V-XII, 10-1 - 10-10), витребуваного на підставі наказу господарського суду Львівської області №5015/5858/11 від 28 листопада 2013 року на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, а також майна, описаного й арештованого державним виконавцем при примусовому виконанні наказу господарського суду Львівської області №5015/5858/11 від 28 листопада 2013р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 06.10.2016 року відмовлено у задоволенні заяви про видачу наказу про поворот виконання рішення суду. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року цю ухвалу залишено в силі.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності здійснюють безпосередньо територіальна громада, та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати. Використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно п.31 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2011 року №675 прийнято рішення про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлові приміщення (підвалу, 1-го поверху, антресолі) загальною площею 314,0 кв. м у будинку АДРЕСА_1».

Підставою прийняття ухвали Львівської міської ради №675 від 14 липня 2011 року слугували Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», рекомендації постійної комісії комунального майна та власності (витяг з протоколу засідання від 04 лютого 2011 року), з метою виконання завдань, визначених Програмою приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2009-2010 роки, затвердженою ухвалою міської ради від 05 березня 2009 року №2453.

Так, відповідно до п. 1.1. Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2009-2010 роки, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 05 березня 2009 року №2453 (надалі - Програма), у вказаній Програмі визначено основну мету, пріоритети та умови приватизації комунального майна м. Львова. Програма діє до затвердження чергової програми приватизації майна комунальної власності м. Львова.

Згідно п.п. 2.6., 2.7. Програми, Управління комунальної власності департаменту економічної політики здійснює передприватизаційну підготовку об'єктів комунальної власності відповідно до Законів України «Про приватизацію державного майна» та «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», а також щорічно готує прогноз обсягів приватизації і грошових надходжень від неї та перелік об'єктів, які пропонуються до розгляду на пленарних засіданнях міської ради щодо їх приватизації.

За класифікацією об'єктів приватизації спірне майно віднесено до групи А (п. 3.1. Програми) - цілісні майнові комплекси підприємств, господарських об'єднань та їх структурних підрозділів, які можуть бути виділені у самостійні підприємства, у тому числі ті, що передані в оренду, перебувають у процесі реструктуризації, вартість майна яких недостатня для формування статутного фонду відкритих акціонерних товариств окремо від земельних ділянок, окреме індивідуально визначене рухоме та нерухоме майно (у тому числі будівлі, споруди разом або окремо від земельних ділянок, нежитлові приміщення); майно підприємств (окрім майнових комплексів, що належать до групи Г), що ліквідуються; майно, що залишилося після ліквідації комунальних підприємств за рішенням засновника та після закінчення процедури ліквідації комунальних підприємств, визнаних банкрутами.

Рішення про віднесення об'єктів приватизації до груп А або В приймає орган, уповноважений управляти комунальним майном (п. 3.2. Програми).

Приватизація комунального майна здійснюється у способи, визначені Законами України «Про приватизацію державного майна» і «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» з врахуванням особливостей їх застосування, встановлених для окремих груп об'єктів приватизації Законами України «Про Перелік пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації», «Про охорону культурної спадщини», іншими законами та цією Програмою (п. 3.3. Програми). Продаж об'єктів груп А і Ж здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» з врахуванням особливостей, визначених цією Програмою (п. 3.4. Програми).

Відповідно до п. 3.5. Програми право на приватизацію способом викупу можуть отримати орендарі, які належно виконують умови, визначені договором оренди і Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (використання об'єкта оренди за цільовим призначенням, використання і збереження орендованого майна, запобігання його пошкодженню, псуванню, внесення орендної плати своєчасно та у повному обсязі і виконання інших договірних зобов'язань), своєчасно вчиняють необхідні дії для переукладення договорів оренди у разі закінчення строку дії договорів та внесення змін до нормативно-правових актів з питань оренди.

Відповідно до статті частини першої статті 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом; викупу. Частиною те третьою цієї статті передбачено, що включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється відповідно до Державної та місцевих програм приватизації або з ініціативи відповідних органів приватизації чи покупців.

Згідно частини статті 11 Закону України "Про приватизацію державного майна" порядок приватизації державного майна передбачає у тому числі опублікування списку об'єктів, які підлягають приватизації, у виданнях державних органів приватизації, місцевій пресі; прийняття рішення про приватизацію об'єкта на підставі поданої заяви або виходячи із завдань Державної програми приватизації та створення комісії з приватизації; опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об'єкта.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства здійснюється його підготовка до приватизації. Підготовка об'єкта малої приватизації до продажу здійснюється органами приватизації, які у тому числі визначають ціну продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову вартість продажу об'єкта на аукціоні, за конкурсом; готують та публікують інформацію про об'єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

У г. «Львівська пошта» №61 (1530) за 14 червня 2014 року опубліковано оголошення про проведення приватизації способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень (підвалу, 1-го поверху, антресолі) загальною площею 314,0 кв. м у будинку АДРЕСА_1 та умови продажу.

Отже, враховуючи наведене, Ухвала Львівської міської ради від 14.07.2011 року №675 «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на АДРЕСА_1» прийнято в межах компетенції та відповідно до згаданих вище нормативних актів.

Слід зазначити, що позивачем заявлено вимоги: визнати незаконною та скасувати Ухвалу Львівської міської ради від 14.07.2011 року №675 «Про приватизацію способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень на АДРЕСА_1»; визнати недійсним аукціон з продажу нежитлових приміщень на АДРЕСА_1, проведений 22 липня 2014 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, та його результати; визнати за ФОП ОСОБА_5 право на викуп нежитлових приміщень на АДРЕСА_1; зобов'язати Львівську міську раду та Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради у встановленому порядку розглянути заяву ФОП ОСОБА_5 про приватизацію нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 та повідомити про результати такого розгляду.

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують його правову позицію в аспекті порушення саме його права чи охоронюваного законом інтересу Львівською міською радою чи управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради. Матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_2 не був стороною за договором оренди №Г-5971-8 від 31 січня 2008 року, не звертався до уповноважених органів приватизації з питанням приватизації чи участі в аукціоні щодо продажу нежитлових приміщень на АДРЕСА_1.

З аналізу заявлених вимог, а саме - визнати за ФОП ОСОБА_5 право на викуп нежитлових приміщень на АДРЕСА_1; зобов'язати Львівську міську раду та Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради у встановленому порядку розглянути заяву ФОП ОСОБА_5 про приватизацію нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 та повідомити про результати такого розгляду суд доходить висновку, що вони заявлені в інтересах іншої особи.

Позивач - це особа, право якої порушено чи виникає загроза його порушення (превентивний спосіб захисту). Отже, позивач належними та допустимими доказами не наводить факт порушення його прав.

Враховуючи наведене, вимоги позивача є безпідставні, не направлення на захист його порушених прав.

Щодо вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ФОП ОСОБА_5, суд зазначає таке.

Питання законності прийняття зазначеної вище ухвали були предметом розгляду судами адміністративної юрисдикції. Зокрема, постановою Галицького районного суду м. Львова від 20 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Львівської міської ради, треті особи Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_4 відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року зазначену постанову залишено без змін.

Львівським апеляційним адміністративним судом встановлено, що Доводи позивача на предмет того, що орендоване приміщення не може бути об'єктом приватизації з посиланням на абз. 2 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, де передбачено, що не можуть бути об'єктами малої приватизації будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави, та будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, де розміщуються бібліотеки, книгарні та державні видавництва є безпідставними з огляду на наступне.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об'єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, визначенні Законом України "Про охорону культурної спадщини". Під пам'яткою культурної спадщини, згідно ст. 1 вказаного закону, слід розуміти об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Згідно ч. 1 ст. 13 вказаного закону, об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із занесенням до Реєстру на об'єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи поширюється правовий статус пам'ятки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1760 затверджено Порядок визначення категорій пам'яток для занесення об'єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомого пам'яток України, згідно п. 1 якого, об'єкти культурної спадщини заносяться до Державного реєстру нерухомих пам'яток України (далі - Реєстр) за рішенням Кабінету Міністрів України - щодо об'єктів національного значення або за рішенням відповідного центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини - щодо об'єктів місцевого значення.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 16 грудня 2004 року, що набрав чинності 14 січня 2005 року «Про внесення змін до Закону України «Про охорону культурної спадщини», об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам'яток історії та культури», до вирішення питання про їх включення (невключення) до Реєстру вважаються пам'ятками відповідно національного чи місцевого значення, а п. 5. Прикінцевих положень вказаного закону Кабінет Міністрів України у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону був уповноважений подати до Верховної Ради України пропозиції щодо внесення змін до законів України у зв'язку з прийняттям цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини», що набрав чинності 23 лютого 2005 року, а втратив чинність - 17 жовтня 2008 року, було передбачено заборону приватизації пам'яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації. Пунктом 2 ст. 2 згаданого закону було передбачено, що Кабінету Міністрів України у шестимісячний термін з дня набрання чинності цим Законом подати на розгляд Верховної Ради України проект Закону України про затвердження переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Отже, зазначене законодавче обмеження у вигляді тимчасової заборони на приватизацію стосувалося виключно пам'яток культурної спадщини, а не будь-яких об'єктів культурної спадщини. Відтак, позивачем не доведено віднесення спірного об'єкта до Переліку пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації, що свідчить про відсутність законодавчої заборони на його приватизацію, а отже підтверджується можливість приватизації вказаного об'єкта шляхом аукціону. З огляду на викладене вище, адміністративний суд зазначив, що спірний об'єкт не наділений ознаками, передбаченими абз. 2 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», а тому колегія суддів не вбачає правових перешкод у його приватизації.

Відповідно до статті 33 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач своє порушене право на викуп обґрунтовує також положенням ст. 51 Закону України «Про державну програму приватизації», що 19 лютого 2012 року втратив чинність, де передбачено, що у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, приміщення) орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за вирахуванням зносу) вартості майна (будівлі, споруди, приміщення). Оцінка вартості об'єкта приватизації у цьому разі здійснюється із застосуванням експертної оцінки.

Як встановлено господарським судом у справі №914/959/13-г, реконструкція орендованих позивачем приміщень розпочата самовільно, без отримання відповідних дозволів та погодженої проектно-кошторисної документації. Поліпшення, на які покликається позивач, станом на момент прийняття оскаржуваної ухвали відповідача не були здійсненні, оскільки декларація про готовність об'єкта до експлуатації реставрації з пристосуванням нежитлових приміщень підвального поверху під заклад громадського харчування з використанням існуючого входу зі сторони дворового фасаду Інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстрована 16 травня 2012 року.

З огляду на викладене, не знаходять свого документального підтвердження матеріалами та дійсними обставинами справи доводи позивача про наявність у нього права на викуп спірних приміщень на підставі ст. 51 Закону України «Про державну програму приватизації».

Як зазначено вище, відповідно до п. 3.5. Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2009-2010 роки, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 05 березня 2009 року №2453 право на приватизацію способом викупу можуть отримати орендарі, які належно виконують умови, визначені договором оренди і Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (використання об'єкта оренди за цільовим призначенням, використання і збереження орендованого майна, запобігання його пошкодженню, псуванню, внесення орендної плати своєчасно та у повному обсязі і виконання інших договірних зобов'язань), своєчасно вчиняють необхідні дії для переукладення договорів оренди у разі закінчення строку дії договорів та внесення змін до нормативно-правових актів з питань оренди.

На час розгляду питання про приватизацію нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 способом продажу на аукціоні, у провадженні господарського суду перебувала справа про стягнення з ФОП ОСОБА_5 заборгованості з орендної плати за користування спірними приміщеннями. Так, за результатами нового розгляду справи № 1525/2406/11 (15/96) господарським судом Львівської області винесено ухвалу від 01.06.2011р., якою провадження у справі щодо стягнення з ФОП ОСОБА_5 4 6901,81 грн. припинено, у зв'язку з фактичною сплатою відповідачем заборгованості після звернення прокурора до суду із позовом.

Отже, доводи позивача про її право на викуп об'єкта приватизації є безпідставними, оскільки факт наявності боргу по сплаті орендної плати засвідчують неналежне виконання орендарем своїх договірних зобов'язань, порушення п. 3.5. Програми приватизації, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 05 березня 2009 року №2453, а отже, відсутність у позивача станом на 14 липня 2011 року права на викуп об'єкта приватизації.

Також позивач своє порушене право на викуп обґрунтовує положенням ст. 51 Закону України «Про державну програму приватизації» (станом на момент розгляду), де передбачено, що у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, приміщення) орендар одержує право на викуп цього майна, якщо орендарем за згодою орендодавця здійснено за рахунок власних коштів поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, вартістю не менш як 25 відсотків залишкової (відновної за вирахуванням зносу) вартості майна (будівлі, споруди, приміщення). При цьому посилається на дані судової експертизи у справі №914/959/13-г.

Так, Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулась до господарського суду з позовом до Львівської міської ради про визнання права власності на (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) 68/100 часток нежитлового приміщення площею 318,4 кв.м., що знаходиться у будинку за адресою АДРЕСА_1, який належить на праві власності територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.03.2014 у справі №914/959/13-г, залишеним без зміни постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.07.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 25 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Судами встановлено, що у зв'язку з тим, що позивачем (ФОП ОСОБА_5.) розпочато здійснення реконструкції орендованих підвальних приміщень без отримання відповідних дозволів та погодженої проектно-кошторисної документації інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області накладено штраф за вчинення адміністративного правопорушення, однак розпорядженням Галицької районної адміністрації від 07.05.2009 за № 337 дозволено позивачу завершити самовільно розпочату реконструкцію нежитлових підвальних приміщень під заклад громадського харчування.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погодилася з правовою позицією господарських судів попередніх інстанцій, викладеною в оскаржуваних рішеннях, що реконструкція підвальних приміщень будинку не може призвести до створення нової речі, право власності на яку вправі заявити особа, яка її створила в силу положень ст. 778 ЦК України та ст. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так як згідно з положеннями ст. 332 ЦК України переробленням є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Підвальні приміщення є складовою будівлі, основу якої складають капітальні елементи, які не можуть бути використані як матеріали для нової речі. Відповідно до положень ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Тобто нерухомою річчю є будівля, підвальні приміщення є складовою частиною речі (ст. 187 ЦК України), а тому на їх основі не може створюватися нова річ.

Отже, як встановлено господарським судом у справі №914/959/13-г, Львівським апеляційним адміністративним судом у справі №876/1059/16, про що зазначено в ухвалі від 20 квітня 2016 року, з врахуванням ст. 35 ГПК України береться до уваги судом під час вирішення даної справи по суті, реконструкція орендованих позивачем приміщень розпочата самовільно, без отримання відповідних дозволів та погодженої проектно-кошторисної документації. Поліпшення, на які покликається третя особа, станом на момент прийняття оскаржуваної ухвали відповідача не були здійсненні, оскільки декларація про готовність об'єкта до експлуатації реставрації з пристосуванням нежитлових приміщень підвального поверху під заклад громадського харчування з використанням існуючого входу зі сторони дворового фасаду Інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстрована 16 травня 2012 року. З огляду на викладене, не знаходять свого документального підтвердження матеріалами та дійсними обставинами справи доводи позивача про наявність у неї права на викуп спірних приміщень на підставі ст. 51 Закону України «Про державну програму приватизації».

Також слід зазначити, що на момент прийняття оскаржуваної ухвали, як було зазначено вище та стверджено у судах адміністративної юрисдикції, не розцінюється як порушення чинного законодавства під час відхилення заяви від 31 січня 2011 року ФОП ОСОБА_5 про включення орендованих приміщень на АДРЕСА_1 до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, оскільки на момент закінчення терміну дії договору оренди та місяць після його закінчення (лютий 2011 року) було закінчено виконавче провадження по виселенню орендаря із займаних приміщень.

При цьому колегією суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в ухвалі від 20 квітня 2016 року у справі №876/1059/16 встановлено, що спірний об'єкт приватизації попередньо не продавався на аукціоні, за конкурсом, не включений до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, а також не був переданий в оренду позивачу до набрання чинності Законом України "Про оренду державного майна" (16 травня 1995 року), оскільки договір оренди з позивачем укладено 31 січня 2008 року. У зв'язку з цим, в Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради були наявні підстави для відмови ФОП ОСОБА_5 в задоволенні заяви від 31 січня 2011 року про включення орендованих приміщень до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу. Як наслідок, не вбачається порушень чинного законодавства під час прийняття відповідачем ухвали про приватизацію вказаного майна шляхом аукціону.

Отже, заявлена вимога зобов'язати Львівську міську раду та Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради у встановленому порядку розглянути заяву ФОП ОСОБА_5 про приватизацію нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 та повідомити про результати такого розгляду є безпідставною, необґрунтованою та не підтверджується матеріалами справи сам факт не розгляду такого звернення.

Судом встановлено, що у г. «Львівська пошта» №61 (1530) за 14 червня 2014 року опубліковано оголошення про проведення приватизації способом продажу на аукціоні нежитлових приміщень (підвалу, 1-го поверху, антресолі) загальною площею 314,0 кв. м у будинку АДРЕСА_1 та умови продажу.

Протоколом №06 аукціону з реалізації об'єкта малої приватизації комунальної власності м. Львова від 22 липня 2014 року визначено переможця аукціону з продажу майна - ОСОБА_4 за ціною 16 800 000, 00грн.

Згідно цього Протоколу серед 11 учасників ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 участі на брали.

Наказом від 22 липня 2014 року №34-ПР Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради затверджено протокол №06 аукціону з продажу об'єкта малої приватизації комунальної власності м. Львова від 22.07.2014 року та визначено переможцем аукціону нежитлового приміщення (1-й поверх, антресоль, підвал) загальною площею 314,0 кв. м за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 із запропонованою ціною 16 800 000, 00грн. включно з ПДВ.

Між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_4 укладено договір купівлі - продажу №2929 нежитлового приміщення на аукціоні від 25 липня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Луньом А.В., зареєстрований в реєстрі за №2072.

Також матеріали справи містять Акт приймання - передачі від 25 липня 2014 року №2929 продавцем (Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради) та балансоутримувачем (ЛМКП «Айсберг») покупцю (ОСОБА_4) у власність об'єкта продажу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 заг. площею 314 м. кв.

Отже, враховуючи зазначені вище обставини, заявляючи вимогу про визнати недійсним аукціон з продажу нежитлових приміщень на АДРЕСА_1, проведений 22 липня 2014 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, та його результати третьою особою ФОП ОСОБА_5 не вказано правових підстав порушень порядку проведення аукціону. Тому така вимога є безпідставною, не підтверджується належними та допустимими доказами і не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи наведені вище обставини, вимоги позивача ФОП ОСОБА_2 та третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ФОП ОСОБА_5 до відповідачів суд доходить висновку про їх необґрунтованість, а тому відмовляє у їх задоволенні.

Судові витрати залишаються за позивачем та третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 відмовити повністю.

2. У задоволені позову третьої особи Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та Львівської міської рада відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 06.07.2016 року.

Головуючий cуддя Коссак С.М.

Суддя Горецька З.В.

Суддя Іванчук С.В.