РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016Справа №910/9351/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полірем Київ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд капітал»

про стягнення 31989,60 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Добриніна С.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Полірем Київ» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд капітал» про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 31989,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки у спрощений спосіб останньому було поставлено товар на загальну суму 31989,60 грн., який в порушення взятих на себе зобов'язань відповідачем не був оплачений, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 31989,60 грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 31989,60 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача відзиву на позовну заяву не надав, уповноваженого представника в судове засідання не направив, хоча про час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Полірем Київ» було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд капітал» товар - полірем СКк-151 25 кг у кількості 200 мішків та полірем СКп-157W 25 кг у кількості 600 мішків, що підтверджується податковою накладною №293 від 29.10.2015 та видатковою накладною №РН-0003479 від 29.10.2015.

Факт поставки вказаного товару підтверджується вищезазначеною видатковою накладною, яка підписана повноважними представниками позивача, відповідача та скріплена печатками господарюючих суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідач, в свою чергу, поставлений товар не оплатив, що підтверджується зокрема, довідкою про стан заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд капітал» перед позивачем, наданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Полірем Київ» на виконання вимог ухвали суду від 24.05.2016, відповідно до якої у відповідача перед позивачем, станом на 24.05.2016, заборгованість становить 31989,60 грн.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.2 ст.205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень товарів (поставки товарів відповідачу) та підписання між ними видаткової накладної, що не суперечить вимогам ст.181 Господарського кодексу України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Виходячи зі змісту ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст.692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Так, оскільки позивач поставив товар, а відповідач отримав товар згідно з видатковою накладною №РН-0003479 від 29.10.2015, то у відповідача виник обов'язок щодо його оплати не пізніше наступного дня від дня підписання відповідної видаткової накладної.

Отже, строк виконання обов'язку відповідачем щодо оплати поставленого товару є таким, що настав.

Суду доведено, що за вищезазначеною видатковою накладною, позивач у повному обсязі виконав покладені на нього зобов'язання, а саме: товар був поставлений відповідачу в строки, комплектності та якості, що підтверджується підписаною видатковою накладною та відсутністю претензій з боку відповідача. Накладна, яка наявна в матеріалах справи, містить номенклатуру (асортимент) товару, кількість та ціну, містить підписи представника позивача, а також підписи представника відповідача.

Разом з тим, позивач звертався до відповідача з вимогою №17/03-5 від 17.03.2016 про оплату заборгованості за поставлений товар у якій зазначив, що станом на 17.03.2016 за відповідачем залишається заборгованість за поставлений товар відповідно до видаткової накладної №РН-0003479 від 29.10.2015 в розмірі 31989,60 грн. та просив сплатити вказану заборгованість протягом семи календарних днів.

Проте відповідач в свою чергу, зазначену вимогу залишив без відповіді та задоволення в наслідок чого за останнім станом на час розгляду даної справи залишається заборгованість у розмірі 31989,60 грн.

Як передбачено ч.6 ст.265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд капітал» суми заборгованості в розмірі 31989,60 грн.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн. покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд капітал» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 4-В, офіс 415; ідентифікаційний код 37602198) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полірем Київ» (02660, м. Київ, вул. Віскоза, буд. 3; ідентифікаційний код 39456372) заборгованість в сумі 31989 (тридцять одна тисяча дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 60 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 23.06.2016

Суддя Я.В. Маринченко