КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/8679/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Корсакової Г.В.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від Позивача: Яковишин М.В.

від Відповідача: не з'явились

від Третьої особи 1: не з'явились

від Третьої особи 2: Запорожець Т.О.

від Третьої особи 3: не з'явились

від Третьої особи 4: не з'явились

від Третьої особи 5: ОСОБА_4

від Третьої особи 6: не з'явились

від Третьої особи 7: не з'явились

від Третьої особи 8: не з'явились

від Третьої особи 9: ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілянський цукровий завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2016р. у справі №910/8679/15-г (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілянський цукровий завод"

до Публічного акціонерного товариства "Легбанк"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляне"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Досвід 2002"; 3) ОСОБА_6; 4) ОСОБА_7; 5) ОСОБА_8; 6) ОСОБА_9; 7) ОСОБА_10; 8) ОСОБА_11

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання кредитних зобов'язань, а також договорів застави та іпотеки припиненими

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про розірвання договору від 15.03.2006р. на технічне обслуговування комунікаційних мереж нежитлових приміщень, надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.06.2015р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015р., у позові про визнання кредитних зобов'язань, а також договорів застави та іпотеки припиненими відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2015р. вищевказані судові рішення були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2016р. у справі №910/8679/15-г у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що у спірних правовідносинах Позивач виступив кредитором за вимогою про зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами банківського вкладу (внаслідок укладення договорів про відступлення права вимоги-1-7), але на час його звернення до Відповідача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог (23.02.2015 р.) у банку була запроваджена тимчасова адміністрація. За таких обставин зарахування вимог банку обмежується положеннями п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". При цьому, суд прийшов до висновку, що вказаним Законом заборонено задоволення вимог кредитора, яким є позивач, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення зобов'язань в період тимчасової адміністрації банку, оскільки це фактично порушить визначену спеціальним законом процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не вірно застосовано ст.601 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2016р. прийнято апеляційну скаргу до свого провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 22.03.2016р.

Розпорядженням №09-52/382/16 від 22.03.2016р. призначено повторний авторозподіл справи №910/8679/15-г, відповідно до якого у справі №910/8679/15-г призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Власов Ю.Л., судді: Станік С.Р., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до свого провадження та призначено до розгляду на 22.03.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 05.04.2016р.

29.03.2016р. Третя особа 9 подала письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити рішення місцевого суду без змін.

04.04.2016р. Відповідач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Розпорядженням №09-52/696/16 від 05.04.2016р. призначено повторний авторозподіл справи №910/8679/15-г, відповідно до якого призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Власов Ю.Л., судді: Корсакова Г.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до свого провадження та призначено до розгляду на 05.04.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 17.05.2016р.

В судовому засіданні 17.05.2016р. відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 31.05.2016р.

27.05.2016р. Третя особа 5 подала письмові пояснення на апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 14.06.2016р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача та Третіх осіб, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

24.12.2010р. між Відповідачем та Позивачем був укладений кредитний договір №01/10 КЮ, відповідно до якого Відповідач зобов'язувався надати, а Позивач зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати та повернути в термін до 20.12.2012р. кредит в розмірі 11000000,00 грн., а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 21,5 %. До кредитного договору сторонами було укладено 20 додаткових угод.

05.11.2012р. між Відповідачем та Позивачем була укладена додаткова угода №13, за умовами якої сторони домовились, що Відповідач зобов'язувався надати, а Позивач зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит в сумі в гривнях, чи в іноземній валюті, еквівалентній 12400000,00 грн., що становить 1207282,05 євро, в термін до 20.12.2013р. а також сплатити відсотки за користування кредитом в по гривні в розмірі 23,5%, по євро у розмірі 15,5 %.

Додатковою угодою №17 від 20.12.2013р. сторони внесли зміни до умов кредитного договору, а саме - щодо суми кредиту, яка склала 11877504,99 грн., що еквівалентно 1087282,05 євро, щодо відсоткової ставки за користування кредитом, яка становить у гривні - 23,5% річних, а у євро - 15,5% річних та строку повернення кредиту до 22.12.2014р.

24.12.2010р. між Відповідачем, Позивачем та Третьою особою 1 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований у реєстрі за № 2334, за умовами якого Третя особа 1 надала в іпотеку належний їй на праві приватної власності комплекс нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Рози Люксембург, буд. 6, в забезпечення виконання зобов'язань Позивача перед Відповідачем за кредитним договором.

Відповідно до пункту 2.2 договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки складає 37159000,00 грн. (без ПДВ).

24.12.2010р. між Відповідачем, Позивачем та Третьою особою 1 був укладений договір застави, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований у реєстрі за №, за умовами якого Третя особа 1, як майновий поручитель Позивача, на умовах цього договору з метою виконання зобов'язань за кредитним договором передала у заставу належне їй на праві власності обладнання за адресою: Черкаська обл., м. Сміла, вул. Рози Люксембург, буд. 6.

Перелік обладнання, переданого в заставу, наведений у п.1.2 договору, і його загальна вартість склала 3750000,00 грн.

26.12.2013р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір застави №03/13 КЮ, відповідно до якого Позивач, з метою забезпечення вимог Відповідача, які випливають з кредитного договору №01/10 КЮ від 24.12.2010р., передає у заставу основні засоби, перелік яких наведено в додатку №1 до вказаного договору, а загальна вартість предмета застави, що знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Сміла, вул. Рози Люксембург, буд. 6, склала 10525497,00 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014р. №744 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Легбанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014р. №133 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ " Легбанк ", згідно з яким з 28.11.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Легбанк». Тимчасову адміністрацію у Відповідача запроваджено строком на три місяці з 28.11.2014р. по 27.02.2015р.

Як вбачається з довідки Відповідача від 18.02.2015р. №10/4-286 прострочена заборгованість Позивач за кредитом згідно кредитного договору №01/10 КЮ від 24.12.2010р. складає 1070902,37 євро, що складає 31749452,72 грн.; прострочена заборгованість за процентами за вказаним договором складає 41963,75 євро, що складає 1244115,37 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів 22,22 євро, що складає 658,76 грн.; пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 213,29 євро, що складає 6323,49 грн.

16.02.2015р. Позивач та Третя особа 2 уклали договір про відступлення права вимоги, за яким Третя особа 2 відступила (передала), а Позивач прийняв право вимоги до Відповідача за договором банківського рахунку (для суб'єктів господарської діяльності) від 02.09.2013р. №22938 (поточний рахунок 260084801) та договором банківського рахунку (для суб'єктів господарської діяльності) від 02.09.2013р. №22938/1 (поточний рахунок 260064818), що були укладені між Третьою особою 2 та Відповідачем, а саме - право вимагати повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 6406436,66 грн.

Аналогічні договори про відступлення права вимоги Позивач, як новий кредитор, уклав 16.02.2015р. із:

- Третьою особою 3 договір від 16.02.2015р., за яким Третя особа 3 відступила (передала), а Позивач набув частину права вимоги від Відповідача грошових коштів в сумі 160202,17 доларів США, що еквівалентно 4173249,28 грн., яке виникло на підставі договору від 19.05.2014р. №2005 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки, укладеного між Третьою особою 3 та Відповідачем;

- Третьою особою 4 договір від 16.02.2015р., за яким Третя особа 4 відступила (передала), а позивач набув частину права вимоги від відповідача грошових коштів в сумі 91861,22 доларів США, що еквівалентно 2392974,85 грн., яке виникло на підставі договору банківського вкладу від 13.05.2014р. №0510-ДД-4-Ювілейний, укладеного між Третьою особою 4 та Відповідачем;

- Третьою особою 5 (первісний кредитор) договір від 16.02.2015р., за яким Третя особа 5 відступила (передала), а позивач набув частину права вимоги від відповідача грошових коштів в сумі 97688,74 євро та 109727,39 доларів США, загальна сума яких еквівалентна 5754602,27 грн., яке виникло на підставі: 1) договору банківського вкладу від 07.04.2014р. №0386-ДД-14-Класичний; 2) договору банківського вкладу від 17.03.2014р. №0289-ДД-14-Стратегічний; 3) договору банківського вкладу від 07.04.2014р. №0391-ДД-14-Ювілейний; 4) договору банківського вкладу від 18.03.2014р. №0297-ДД-14-Ювілейний, які укладено між Третьою особою 5 та Відповідачем;

- Третьою особою 6 (первісний кредитор) договір від 16.02.2015р., за яким вказана Третя особа 6 відступила (передала), а позивач набув частину права вимоги від відповідача грошових коштів в сумі 821793,31 грн та 237675,45 доларів США, що еквівалентно 7013213,35 грн., яке виникло на підставі: 1) договору банківського вкладу від 16.09.2013р. №1671-ДД-13-Класичний; 2) договору банківського вкладу від 27.05.2014р. №0541-ДД-14-Ювілейний; 3) договору банківського вкладу від 27.05.2014р. №0541-ДД-14-Ювілейний; 4) договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки від 25.04.2006р. №931/мс, які укладені між Третьою особою 6 та Відповідачем;

- Третьою особою 7 (первісний кредитор) договір від 16.02.2015р., за яким Третя особа 7 відступила (передала), а позивач набув частину права вимоги від відповідача грошових коштів в сумі 218251,91 доларів США, що еквівалентно 5685438,80 грн., яке виникло на підставі: 1) договору банківського вкладу від 18.07.2013р. №1253-ДД-13-Стратегічний; 2) договору банківського вкладу від 17.01.2014р. №0066-ДД-14-Стратегічний; 3) договору банківського вкладу від 18.06.2014р. №0602-ДД-14-На вимогу; 4) договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки від 06.05.2014р. №, які укладеного між Третьою особою 7 та Відповідачем;

- Третьою особою 8 (первісний кредитор) договір від 16.02.2015р., за яким Третя особа 8 відступила (передала), а позивач набув частину права вимоги від відповідача грошових коштів в сумі 91861,22 доларів США, що еквівалентно 2392974,85 грн., яке виникло на підставі договору банківського вкладу від 13.05.2014р. №0511-ДД-14-Ювілейний, укладеного між Третьою особою 8 та Відповідачем.

23.02.2015р., посилаючись на ст.601 ЦК України, з метою припинення зобов'язань за кредитним договором, Позивач подав до банку заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій просив зарахувати 23.02.2015р. зустрічні однорідні вимоги Позивача до Відповідача у розмірі 35666668,80 грн., з одного боку, та вимоги Відповідача до Позивача у розмірі 35310226,28 грн., з іншого боку.

24.02.2015р. Відповідач у відповідь на вказану заяву листом №11-321 повідомив Позивача про неможливість зарахування зустрічних однорідних вимог на вказану суму, оскільки такі дії призведуть до порушення черговості погашення вимог інших кредиторів Відповідача, в якому введено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 26.02.2015р. №135 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Легбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.02.2015р. №41 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Легбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Відповідача та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Легбанк" Коваленка Олександра Володимировича строком на 1 рік з 27.02.2015р. по 26.02.2016р. включно.

11.02.2016р. на підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №144 про продовження строків здійснення процедури ліквідації Відповідача на один рік до 26.02.2017р. включно.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з п.1 ч.1 ст.593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

З наведених норм права вбачається, що вказаними спеціальними нормами встановлений окремий порядок здійснення тимчасової адміністрації та проведення розрахунків з кредиторами банку, в тому числі Позивачем, який унеможливлює задоволення вимог кредиторів банку поза межами процедури та порядку, визначених вказаним Законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

З встановлених судом обставин вбачається, що між Позивачем та Відповідачем в 2010р. був укладений кредитний договір (з врахуванням змін, внесених додатковими угодами), відповідно до умов якого Відповідач зобов'язався надати, а Позивач прийняти та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом у строк до 22.12.2014р. В забезпечення виконання Позивачем зобов'язань за кредитним договром, між Відповідачем, Позивачем та Третьою особою 1 був укладений договір іпотеки, договір застави, та між Позивачем та Відповідачем був укладений договір застави.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, Відповідачем були виконані умови договору та надано в кредит грошові кошти, проте станом на 18.02.2015р. у Позивача перед Відповідачем існувала заборгованість в сумі 1070902,37 євро, що складає 31749452,72 грн.; прострочена заборгованість за процентами за вказаним договором складає 41963,75 євро, що складає 1244115,37 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів 22,22 євро, що складає 658,76 грн.; пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 213,29 євро, що складає 6323,49 грн.

27.11.2014р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014р. №133 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ " Легбанк ", запроваджено тимчасову адміністрацію у Відповідача строком на три місяці з 28.11.2014р. по 27.02.2015р.

Разом з тим, 16.02.2015р. Позивач та Треті особи 2-8 уклали договори про відступлення права вимоги, за яким Позивач набув права вимоги до Відповідача за договорами банківського рахунку, карткового рахунку, договором банківського вкладу. Виходячи з умов укладених між Позивачем та вказаними особами договорів відступлення права вимоги, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача грошових коштів у сумах 7228229,97 грн., 909579,36 доларів США та 97688,74 євро, що у еквівалентно у гривні 35666668,80 грн.

23.02.2015р. Позивач звернувся до Відповідача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій просив зарахувати 23.02.2015р. зустрічні однорідні вимоги Позивача до Відповідача у розмірі 35666668,80 грн., з одного боку, та вимоги Відповідача до Позивача у розмірі 35310226,28 грн., з іншого боку, але Відповідач у відповідь на вказану заяву повідомив про неможливість зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки такі дії призведуть до порушення черговості погашення вимог інших кредиторів Відповідача, в якому введено тимчасову адміністрацію.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.02.2015р. прийнято рішення про початок процедури ліквідації Відповідача.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, тому саме вони підлягають застосуванню до спірних відносин.

Спір у справі виник в зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського рахунка з перерахування коштів на виконання зобов'язань Позивача за кредитним договором.

Отже, на підставі положень Цивільного кодексу України, Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і "Про банки і банківську діяльність" апеляційний суд вважає, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини, які носять майново-грошовий характер, а відтак у даному випадку Позивач виступає боржником Відповідача за договором кредиту та кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами на яку поширюється обмеження, встановлені ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Місцевий суд дійшов вірного висновку, що оскільки Позивач придбав право вимоги до Відповідача за договорами про відступлення права вимоги, його зобов'язання за кредитним договором, договорами іпотеки та застави не можуть припинятись на підставі статті 606 Цивільного кодексу України, оскільки норма даної статті регулює відносини поєднання боржника і кредитора в одному зобов'язанні, а не різних зобов'язаннях за різними правочинами тому дана норма до спірних правовідносин не застосовується.

Також місцевим судом правильно не прийняті до уваги доводи Позивача про зарахування зустрічних вимог, оскільки в даному випадку підлягають застосуванню норма ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» згідно з якою під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

У випадку запропонованого Позивачем зарахування зобов'язання останнього перед Відповідачем припиняться, внаслідок чого Відповідач не отримає від Позивача належних за кредитним договором коштів, відповідно не зможе спрямувати їх на погашення вимог кредиторів більш ранніх черг, що безумовно призведе до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілянський цукровий завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2016р. у справі №910/8679/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 04.02.2016р. у справі №910/8679/15-г залишити без змін.

Повний текст постанови складено 22.06.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді Г.В. Корсакова

О.О. Хрипун