ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р.Справа № 916/1965/13
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В.Лашина

Суддів: К.В. Богатиря

М.А. Мирошниченка

при секретарі Кияшко Р.О.

за участю представників учасників провадження:

Від Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" - Байрамов О.В.

Інші учасники провадження в судове засідання не з'явились.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6

на ухвалу господарського суду Одеської області

від 18.02.2016 р.

по справі № 916/1965/13

За заявою кредитора Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль"

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю „Нова Зірка", Одеська область, м. Ізмаїл,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

26 липня 2013 року господарським судом Одеської області прийнята до розгляду заява публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської регіональної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Зірка» (далі - ТОВ «Нова Зірка») за загальною процедурою, передбаченою Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в подальшому - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09 серпня 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Нова Зірка», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначений арбітражний керуючий Чульський О.С. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 87 від 08.02.2013 р.

Постановою господарського суду Одеської області від 12.02.2014 р. ТОВ «Нова Зірка» визнане банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру.

12 січня 2016 року ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся до господарського суду у межах справи про банкрутство із заявою про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів учасників ТОВ «Нова Зірка» від 12.05.2011 р. в Протоколі №1 про надання згоди гр. ОСОБА_6 на видачу йому в натурі частини майна підприємства в якості повернення його внеску до статутного капіталу ТОВ «Нова Зірка» у зв'язку із виходом із складу учасників цього товариства; про визнання незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1075 від 29.07.2011 р. про оформлення права приватної власності ОСОБА_6 на нерухоме майно (нежилі будівлі); визнання недійсним свідоцтво НОМЕР_1 від 15.08.2011 р. про право власності на нерухоме майно (нежилі будівлі); скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 16.09.2011 р. про реєстрацію права власності ОСОБА_6 на нерухоме майно (нежилі будівлі); визнання за ТОВ «Нова Зірка» права власності на спірне нерухоме майно та про витребування із незаконного володіння гр. ОСОБА_6 нерухомого майна та транспортного засобу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2016 р. (суддя Зеленов Г.М.) залучені гр. ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, Ізмаїльського міського голову, Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області, Комунальне підприємство «Ізмаїльське МБТІ», а також Ізмаїльське міжрайонне управління юстиції в Одеській області у якості учасників провадження у справі про банкрутство ТОВ «Нова Зірка». Розгляд справи відкладений на 10.03.2016 р.

Не погоджуючись з цією ухвалою, гр. ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить її скасувати та відмовити у прийнятті заяви ліквідатора банкрута, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_6 не є підприємцем і не може бути стороною цього спору. Також скаржник зазначає, що питання щодо визнання недійсним та скасування рішення Ізмаїльської міської ради, суб'єкту владних повноважень, про скасування свідоцтва на право власності та державної реєстрації є вимогами, що відносяться до адміністративної юрисдикції згідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім цього, гр. ОСОБА_6 вказує, що арбітражний керуючий обґрунтовує свої вимоги ст. 20 Закону про банкрутство, однак у даному випадку відсутня жодна з підстав, передбачених у згаданій нормі права, що унеможливлює розгляд таких вимог в межах провадження у справі про банкрутство.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення з мотивів викладених у запереченнях.

ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Вказане клопотання судовою колегією відхилено, оскільки ОСОБА_6 не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно приписів статті 28 ГПК та , крім того, передбачений ст. 102 ГПК України п'ятнадцятиденний строк розгляду апеляційний скарг на ухвали суду першої інстанції закінчується, що також унеможливлює відкладення розгляду справи на іншу дату, а клопотання про продовження строку скаржник не заявив.

Заслухавши пояснення представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова ко легія вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 8 Закону про банкрутство ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. В апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Законом.

Частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України установлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року, у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до положень статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. При цьому, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 зазначеного Кодексу господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною 9 статті 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини 4 статті 10 Закону про банкрутство, відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Отже, частина 4 статті 10 Закону про банкрутство відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, а саме: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника і дана норма кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України (у редакції Закону про банкрутство) та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

При цьому на відміну від положень частини 8 статті 23 Закону про банкрутство, якими визначено, що спори боржника з поточними кредиторами вирішуються шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, норми частини 4 ст. 10 цього Закону прямо не встановлюють порядку розгляду майнових спорів, стороною яких є боржник, в окремому позовному провадженні. Тому такі майнові спори підлягають розгляду судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та саме в межах цієї справи.

Системний аналіз положень Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 3-304гс16.

Відтак, судом першої інстанції правомірно залучено до участі у справі осіб, інтереси яких можуть зачіпатися при розгляді по суті заяви ліквідатора банкрута.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду Одеської області відповідає закону та достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає що законодавством не передбачено можливості оскарження ухвали в частинах відкладення розгляду справи та зобов'язання учасників провадження вчинити певні дії, оскільки такі дії суду лише спрямовані на забезпечення руху судового процесу.

Вказівка в резолютивній частині оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про зобов'язання учасників справи про банкрутство вчинити певні дії здійснена судом виключно з метою підготовки справи до розгляду в наступному судовому засіданні.

З огляду на викладене, апеляційне провадження з перегляду ухвали в частинах відкладення розгляду справи та зобов'язання учасників провадження вчинити певні дії підлягає припиненню.

Керуючись п.1.ч.1 ст. 80, ст.ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу гр. ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 18.02.2016 р. у справі № 916/1965/13 в частинах залучення гр. ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, Ізмаїльського міського голову, Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради, Комунальне підприємство «Ізмаїльське міжрайонне БТІ», а також Ізмаїльське міськрайонне управління юстиції в Одеській області у якості учасників провадження у справі про банкрутство ТОВ «Нова Зірка» - без змін.

Припинити апеляційне провадження з перегляду ухвали господарського суду Одеської області від 18.02.2016 р. у справі № 916/1965/13 в частинах відкладення розгляду справи та зобов'язання учасників провадження вчинити певні дії.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя К.В. Богатир

Суддя М.А. Мирошниченко