РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016Справа №910/6461/16

За позовом Публічного акціонерного товариство "Акціонерна компанія

"Київводоканал"

до Державного підприємства Міністерства оборони України

"Укрвійськбуд"

про стягнення 471 530,23 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін (за первісним позовом):

від позивача: Жиловуп М.М., Лимарь Р.Р. - за довіреністю;

від відповідача: Шевчук О.С. - за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про стягнення 471 530,23 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за договором на надання послуг з водопостачання та водовідведення №02820/1-1-02 від 22.07.2003 р., у зв'язку з чим за відповідачем рахується основна заборгованість у розмірі 227 912,24 грн. штраф у розмірі 11 395,61 грн., інфляційні втрати у розмірі 213 674,12 грн. та 3% річних у розмірі 18 548,26 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою від 08.04.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.04.2016 р.

21.04.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

26.04.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

26.04.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує.

Судове засідання 26.04.2016 р. не відбулося.

Наступне судове засідання призначене на 17.05.16р.

17.05.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано заперечення на відзив.

На підстава ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні 17.05.16р. оголошено перерву до 07.06.16р.

18.05.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

07.06.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано додаткові матеріали по справі.

В судовому засіданні 07.06.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали,заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.07.2003 р. між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (після зміни найменування - ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал») (постачальник) та Філією Підприємства « 135 Домобудівельний комбінат» (абонент) було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення №02820/1-1-02 (надалі - «Договір»).

Пунктом 1.1 Договору встановлено, що за цим договором постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватися за вищевикладені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994 р.

За містом пп. а) п. 2.2. Договору встановлено, що сплата за послуги з водопостачання та водовідведення здійснюється за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 2.3 Договору Абонент в кінці кожного місяця направляє до Постачальника свого повноважного представника з письмовою інформацією щодо об'єму спожитих ним послуг з водопостачання (водовідведення), за останній місяць, для проведення звірки розрахунків з Постачальником та підписання відповідного акту.

Відповідно до п. 3.1. Договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показами водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Згідно п. 3.3 Договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію відповідно до Правил користування.

Пунктами 3.5, 3.6 Договору передбачено, що абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи. У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Відповідно до п. 7.1 Договору він є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філія не є юридичною особою.

Відповідно до п. 5.1.4 Статуту Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 29.01.1998 № 27 (далі - Статут Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд») підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відособлені підрозділи з правом відкриття поточних і розрахункових рахунків і затверджує Положення про них.

Наказом Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськобуд» від 15.12.1999 №78 було затверджено Положення про філію Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» « 135 Домобудівельний комбінат» (далі - Положення про філію).

Відповідно до п. 1.1 Положення про філію, філія « 135 Домобудівельний комбінат» є відокремленим підрозділом Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд».

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач не повідомляв про незгоду щодо кількості або вартості отриманих послуг за період з 01.01.2013р. по 29.02.2016р.

Розшифровки рахунків по споживанню води в періоді з з 01.01.2013р. по 29.02.2016р., а також акти про зняття показників з приладів обліку, платіжні вимоги-доручення на оплату послуг з водопостачання, залучені до матеріалів справи і ними підтверджується факт виконання договору у вказаному періоді.

Так, вказаними вище документами підтверджується надання Абоненту послуг з водопостачання і водовідведення за період з 01.01.2013 по 29.02.2016 на суму 1 660 600,69 грн., з яких сплачено 1424 323,95 грн., внаслідок чого утворилася заборгованість розміром 227 912,24 грн. (з врахуванням перерахунків на суму -8 364,50 грн.). Додатково сплачену Абонентом суму розміром 16 732,40 грн. відповідно до вказаного призначення платежу було зараховано в погашення боргу, що утворився в попередній період.

Таким чином, загальна сума заборгованість Абонента становить 227 912,24 грн.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач також просить суд стягнути 213 674,12 грн. інфляційних втрат та 18 548,26 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання встановленого договором зобов'язання з оплати наданих послуг водопостачання та водовідведення, вимоги позивача про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 213 674,12 грн. та 18 548,26 грн. 3 % річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який здійснений відповідно до вимог закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 4.1 Договору за безпідставну відмову від оплатити наданих послуг, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від несплаченої суми.

За розрахунком позивача, який не спростований належним чином відповідачем, останній за прострочення виконання своїх зобов'язань за Договором має сплатити 11 395,61 грн. 5 % штрафу.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не приймаються судом до уваги з підстав їх необґрунтованості та спростовуються наступним.

Безпідставним та таким, що суперечить суті договірних відносин є твердження Відповідача щодо того, що «кінцевими споживачами послуг з водопостачання та водовідведення є мешканці будинків по вул. Бориспільській, 21-49».

Необгрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства є твердження Відповідача щодо того, що Договір втратив чинність в силу ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та прикінцевих положень вищезазначеного закону, де зазначено, що договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року.

Відповідач неправильно розтлумачив норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

При цьому, дія вказаного закону поширюється на Позивача лише в частині виробництва комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та постачання їх виконавцеві. В свою, чергу, виконавець житлово-комунальних послуг (Відповідач) надає безпосереднім споживачам (фізичним особам - власникам, орендарям квартир і квартиронаймачам у багатоквартирному будинку: юридичним особам) такі послуги, як задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням.

З вищевикладеного слідує те, що твердження Відповідача щодо того, що Відповідач не є і не може бути визначеним виконавцем цих послуг, оскільки не має у своєму розпорядженні відповідного обладнання для виробництва і надання споживачам відповідних послуг та Відповідач не має у своєму розпорядженні інших коштів на оплату комунальних послуг, крім тих, які відповідно до вимог законодавства повинні сплачувати кінцеві споживачі, тобто мешканці багатоквартирних будинків.

Також, ПАТ «АК «Київводоканал» на підтвердження своїх позовних вимог з супровідним листом від 21.04.2016 № 1089/12 надав до суду акти зняття показань приладів обліку підписані Відповідачем та скріплені його печатками, що свідчить про те, що саме Відповідачу за Договором надаються послуги з водопостачання та водовідведення, а тому будь-які посилання на кінцевих споживачів суперечать суті даних правовідносин.

Слід зазначити також те, що спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює діяльність ПАТ «АК «Київводоканал» як підприємства питного водопостачання та водовідведення, є Закон України «Про питну воду та питне водопостачання». При цьому, виконавець послуги (Відповідача), який відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» може бути одночасно й її споживачем, на підставі укладеного з виробником (Позивач) договору отримує послуги з водопостачання та водовідведення. Крім того, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» є нормативно-правовим актом спеціальної дії у сфері надання житлово-комунальних послуг безпосереднім споживачам (забезпечення умов проживання та перебування осіб), що входить до обов 'язків виконавців житлово-комунальних послуг (Відповідача).

Крім того, факт надання послуг з водопостачання та водовідведення згідно Договору було встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2014 №910/12019/13.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, факт чинності Договору та надання за ним послуг є обставинами, що були раніше встановлені судами, а тому дані обставини не підлягають доказуванню.

Таким, що суперечить суті спірних правовідносин є і те, що Відповідач наголошує та тому, що отримувачем послуг з водопостачання та водовідведення по вул. Бориспільській, 19 є ТОВ «Мет-Інвест», відповідно до акту прийому-передачі об'єктів нерухомого майна згідно договору купівлі-продажу, оскільки нежилі будівлі були продані.

Так п. 2.2 встановлено саме обов'язок Відповідача внести зміни до Договору у семиденний термін з моменту підписання акту приймання-передачі майна, та сповіщає нового власника про з обов'язок оформитися Абонентом у Позивача.

В матеріалах справи відсутні докази, що Відповідач звертався до ПАТ «АК «Київводоканал» у встановлені договором строки щодо внесення змін до Договору.

Таким чином, саме Відповідач порушив обов'язок щодо внесення змін до Договору.

Крім того, дана обставина взагалі не стосується суті спірних відносин, оскільки за актом приймання-передачі об'єктів нерухомого майна від 27.10.2005, на який посилається у відзиві Відповідач, зазначається лише адреса: м. Київ, вул. Бориспільська, 19. Дана адреса є лише юридичною адресою Філії Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» « 135 Домобудівельний комбінат», яка значиться в листах Філії як офіційна адреса та не є адресою за якою стягуються кошти за Договором.

В зв'язку з вищевикладеним по даній адресі послуги з водопостачання та водовідведення Відповідачу не надаються та відсутні акти зняття показань з приладів обліку за даною адресою.

Крім того, безпідставними є і твердження Відповідача щодо того, що відповідно до розгорнутого розрахунку позовних вимог до боржника ДП МОУ «Укрвіськбуд» розмір вимог складається з невиплачених сум з січня 2013 року, а позовну заяву поданоЗО.03.2016. Тобто, ПАТ «АК «Київводоканал» повинен проводити свої розрахунки з 30.03.2013, а нараховувати штрафні санкції з 30.03.2015.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

В актах обстеження водопостачання та водовідведення за адресами, де Відповідачу надаються послуги з водопостачання та водовідведення, зазначено показники лічильників (скільки кубів води було спожито та, відповідно до Договору, який об'єм стічних вод було прийнято в міську каналізацію). Дані акти обстеження підписані Відповідачем та скріплені печаткою Філії Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» « 135 Домобудівельний комбінат».

Відповідно до п. 2.3 Договору Відповідач в кінці кожного кварталу направляє до Позивача свого повноважного представника з письмовою інформацією, відповідно з додатком № 1 даного договору, щодо об'єму спожитих ним послуг з водопостачання(водовідведення), за останні три місяці, для проведення звірки розрахунків з Позивачем та підписання відповідного акту. У разі невиконання даної умови, об'єм спожитих послуг за відповідний період приймається Відповідчем за даними Позивача.

Відповідач жодного разу не направляв свого представника для проведення акту звірки, а тому дані щодо кількості наданих Відповідачу послуг є такими що прийняті за показниками лічильників та за даними Позивача за попередні період та станом на день зазначення показників в актах обстеження.

Таким чином, Відповідач погодивши обсяги (м3-) наданих Позивачем послуг з водопостачання та водовідведення за попередні періоди та відповідно погодження їх вартості, визнав борг за попередні періоди, а тому в даному випадку позовна давність, в зв'язку з проведенням обстеження водопостачання та водовідведення об'єктів Відповідача та підписання акту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (03151, м. Київ, вул. Вінницька, 14/39, ) на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, будинок, 1-А, ідентифікаційний код 03327664) 227 912 (двісті двадцять сім тисяч дев'ятсот дванадцять) грн. 24 коп. - основного боргу, 18 548 (вісімнадцять тисяч п'ятсот сорок вісім) грн. 26 коп. - 3 % річних, 213 674 (двісті тринадцять тисяч шістсот сімдесят чотири) грн.. 12 коп. інфляційних, 11 395 (одинадцять тисяч триста дев'яносто п'ять) грн. 61 коп. - штрафу та 7 072 (сім тисяч сімдесят дві) грн. 95 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.06.2016

Суддя Домнічева І.О.