ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" червня 2016 р.Справа № 916/1183/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Єлєкс

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „ПОЛІС; Товариство з обмеженою відповідальністю „ОЛЬГА

Відповідач: Публічне акціонерне товариство « ФІНБАНК

Товариство з обмеженою відповідальністю „ОРІОН ГРУП

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „ВЕЛТОРГ 2013;

Про визнання іпотечного договору недійсним

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1- довіреність від 16.05.2016р.

Від відповідача: ПАТ „ФІНБАНК - ОСОБА_2 довіреність №01-28/23 від 13.01.2016р.

Від відповідача: ТОВ „ОРІОН ГРУП - не зявився;

Від третьої особи: ТОВ „Фінансова компанія „ПОЛІС- не зявився;

Від третьої особи: ТОВ „ОЛЬГА : ОСОБА_3 довіреність від 04.04.2016р.

Від третьої особи: ТОВ „ВЕЛТОРГ 2013 - не з'явився.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) „Єлєкс, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) « ФІНБАНК та Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) „ОРІОН ГРУП про визнання недійсним Іпотечного договору від 23.01.2014р. , що був укладений між ПАТ „ФІНБАНК та ТОВ „ОРТІЯ, та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №2.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні.

Відповідач ПАТ «ФІНБАНК проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Відповідач- ТОВ „ОРІОН ГРУП про місце та дату судових засідань був повідомлений належним чином, але представник відповідача в судові засідання не зявлявся, про поважність причин незявлення суд не повідомив, відзив на позовну заяву від ТОВ «ОРІОН ГРУП» до суду не надходив.

Ухвалою суду від 10.05.2016р. з метою повного та всебічного розгляду справи залучено до участі у справі у якості третіх осіб на стороні позивача , які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) „Фінансова компанія „ПОЛІС та Товариство з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) „ОЛЬГА. Крім того, зазначеною ухвалою залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) „ВЕЛТОРГ 2013 .

Про місце та дату розгляду справи третіх осіб судом повідомлено за юридичними адресами. Але, судову кореспонденцію, направлену на адресу ТОВ „ВЕЛТОРГ 2013 повернуто поштою із зазначенням „за закінченням строку зберігання. Третя особа - ТОВ „Фінансова компанія „ПОЛІС про місце та дату судових засідань була повідомлена належним чином, але представник третьої особи в судові засідання не зявлявся , про поважність причин незявлення суд не повідомив , своїх міркувань щодо позову зазначена третя особа до суду не надала. Третя особа ТОВ «ОЛЬГА» повністю підтримує позицію позивача у справі.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , суд встановив:

23 січня 2014р. між ПАТ „ФІНБАНК (Іпотекодержатель) та ТОВ „ОРТІЯ (Іпотекодавець), який є майновим поручителем ТОВ „ВЕЛТОРГ 2013 (Боржник) , згідно Договору овердрафту №03/01/14 від 23.01.2014р. , укладеного між Іпотекодержателем та Боржником , також всіх інших договорів про внесення змін та доповнень до них, які будуть укладені протягом дії цього Іпотечного договору , був укладений Іпотечний договір , предметом якого є передача Іпотекодавцем Іпотекодержателю в іпотеку для забезпечення виконання зобовязань Боржника за Договором овердрафту №03/01/14 від 23.01.2014р. нерухомого майна нежитлову будівлю загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1 (Предмет іпотеки) , яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2013р. у справі №922/296/13-г , реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1. Договір посвідчений нотаріально.

Позивач у справі вважає, що даний Іпотечний договір від 23.01 .2014р. має бути визнаний судом недійсним, посилаючись на те, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.11.2015р. , залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016р., скасовано рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2013р. у справі №922/296/13-г, провадження у справі припинено. За таких обставин, ТОВ «ОРТІЯ» не набуло статусу власника нерухомого майна , що було предметом іпотеки , яким станом на дату укладання Іпотечного договору було ТОВ «ОЛЬГА». Відповідно ж до ч.2 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право , а також особа, якій власник речі або особа , належить майнове право , передали річ або майнове право з правом її застави. Крім того, відповідно до ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання , якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення ; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі обєкт права власності, якщо інше не встановлено Законом України «Про іпотеку».

Позивач зазначає, що відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Позивач також зазначає, що оспорюваний Іпотечний договір порушує його права та інтереси як кредитора у справі про банкрутство ТОВ «ОЛЬГА», адже, постановою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011р. у справі № 29/5005/6381/2011 визнано банкрутом ТОВ «ОЛЬГА» та відкрито ліквідаційну процедуру, в рамках якої до складу ліквідаційної маси ТОВ «ОЛЬГА» було включено спірне нерухоме майно , яке в подальшому вибуло з володіння ТОВ «ОЛЬГА» на підставі рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2013р. у справі №922/296/13-г та було передано в іпотеку ПАТ «ФІНБАНК». У звязку з цим, ТОВ «ОЛЬГА» було позбавлено можливості задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і ТОВ «Єлєкс» , за рахунок нерухомого майна, в порядку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З метою повернення нерухомого майна до ліквідаційної маси та у звязку із скасуванням рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2013р. у справі №922/296/13-г ТОВ «ОЛЬГА» було подано позов до ТОВ «ОРІОН ГРУПП», до статутного капіталу якого було передане спірне нерухоме майно , що вбачається з протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ОРІОН ГРУПП» №1 від 05.12.2013р. та акту №1 приймання передачі нерухомого майна . Однак, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. у справі №922/4708/15 у задоволенні позову ТОВ «ОЛЬГА» було відмовлено з посиланням на наявність рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2015р. у справі №922/1133/15 (залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р.) , яким визнано право власності ПАТ «ФІНБАНК» на нежитлову будівлю загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1, шляхом звернення стягнення на зазначене нерухоме майно.

Позивач також зазначив, що ухвалою господарського суду Харківської області від 10.12.2014р. у справі №922/3182/14 ліквідовано юридичну особу ТОВ «ОРТІЯ»; зобовязано державного реєстратора провести державну реєстрацію припинення юридичної особи банкрута, внести до ЄДРПОУ запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи. Але, згідно інформації є Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , станом на дату подачі позову право власності на спірне майно належить ТОВ «ОРІОН ГРУПП» . Відповідно ж до ст.23 Закону України «По іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа , до якої перейшло право власності на предмет іпотеки , набуває статуту іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у том обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що до ТОВ «ОРІОН ГРУПП» перейшли права та обовязки ТОВ «ОРТІЯ» як іпотекодавця за Іпотечним договором 23.01.2014р. , у звязку з чим він є співвідповідачем у даній справі.

Представник третьої особи на стороні позивача ТОВ «ОЛЬГА» повністю підтримує позицію позивача у справі та просить суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «Єлєкс». При цьому, представник третьої особи зазначає, що сам по собі факт порушення справи про банкрутство ТОВ „ОЛЬГА вже свідчить про недостатність активів ТОВ „ОЛЬГА для задоволення вимог всіх кредиторів, у тому числі і ТОВ „Єлєкс. За таких обставин, повернення предмету іпотеки - нежитлової будівлі загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1, до складу ліквідаційної маси надасть можливість ТОВ „ОЛЬГА розрахуватися з кредиторами.

Відповідач ПАТ «ФІНБАНК» проти позову заперечує, посилаючись на те, що у даному випадку відсутнє порушення прав позивача , адже, за матеріалами справи №29/5005/6381/2011 про банкрутство ТОВ «ОЛЬГА» іпотечним майном забезпечено кредиторські вимоги ПАТ «ВТБ БАНК», яке має статус забезпеченого кредитора. ТОВ «Єлєкс» у справі про банкрутство ТОВ «ОЛЬГА» є конкурсним кредитором, вимоги якого задовольняються у четверту чергу згідно ст.36 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідач також зазначає, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно станом на 24.05.2016р. не містить будь-яких відомостей щодо заборони відчуження , арешту, іпотеки , накладених на користь ПАТ «ФІНБАНК» та/або ТОВ «ОРІОН ГРУП». За таких обставин, на думку відповідача, відсутні підстави вважати, що Іпотечним договором від 23.01.2014р. створено перешкоди поверненню нерухомого майна до ліквідаційної маси ТОВ «ОЛЬГА» .

Крім того, відповідач вважає, що ТОВ «Єлєкс» невірно обрано спосіб захисту права, адже, визнання недійсним Іпотечного договору від 23.01.2014р. не призведе до скасування права власності ТОВ «ОРІОН ГРУП» на нежитлову будівлю загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1, та повернення вказаного майна до ліквідаційної маси ТОВ «ОЛЬГА» .

Відповідач також вважає, що відсутні правові підстави для визнання недійсним Іпотечного договору від 23.01.2014р., посилаючись на те, що згідно іпотечного договору №115-Z/1 від 26.04.2007р., що був укладений між ПАТ «ВТБ БАНК» та ТОВ «ОЛЬГА» , останнє передало в іпотеку нежитлову будівлю загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1 у якості забезпечення виконання зобовязань ТОВ «ФІРМА ТАГІТ» за кредитним договором №115-Ю від 26.04.2007р. У подальшому, у звязку із визнанням ТОВ «ОЛЬГА» банкрутом , відкриттям ліквідаційної процедури , було проведено цільовий аукціон, за результатами якого майно банкрута нежитлові приміщення загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходяться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1, було реалізовано учаснику торгів ТОВ «ОРТІЯ». Рішенням господарського суду Харківської області від 29.01.2013р. у справі №922/296/13-г визнано право власності ТОВ «ОРТІЯ» на нежитлові приміщення загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходяться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1. 23 січня 2014р. між ПАТ „ФІНБАНК (Іпотекодержатель) та ТОВ „ОРТІЯ (Іпотекодавець), який є майновим поручителем ТОВ „ВЕЛТОРГ 2013 (Боржник) згідно Договору овердрафту №03/01/14 від 23.01.2014р. , укладеного між Іпотекодержателем та Боржником , також всіх інших договорів про внесення змін та доповнень до них, які будуть укладені протягом дії цього Іпотечного договору , був укладений Іпотечний договір , предметом якого є передача Іпотекодавцем Іпотекодержателю в іпотеку для забезпечення виконання зобовязань Боржника за Договором овердрафту №03/01/14 від 23.01.2014р. нерухомого майна нежитлової будівлі загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1 (Предмет іпотеки). На момент укладення цього Іпотечного договору рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2013р. у справі №922/296/13-г було чинним. При укладанні та нотаріальному посвідченні Іпотечного договору від 23.01.2014р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис про заборону відчуження предмету іпотеки та про іпотеку.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що на момент вчинення правочину сторонами Іпотечного договору від 23.01.2014р. не було допущено порушень законодавства, у звязку з чим відсутні підстави для визнання цього договору недійсним на підставі ч.1 ст.203 , ст.215 Цивільного кодексу України.

Відповідач- ТОВ «ОРІОН ГРУП» своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Розглянув матеріали справи, на підставі норм законодавства України, суд доходить до такого висновку :

Згідно ст..15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст..16 зазначеного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ст..1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності , мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу. Але, згідно узагальнення Верховного Суду України від 24.11.2008р. „Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними якщо під час судового розгляду встановлено відсутність у позивача права на задоволення позову про визнання оспорюваного правочину недійсним, суд має відмовити в задоволенні позову. Відповідно до п. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред'явлена тільки особами, визначеними у Цивільному кодексі України й інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів - а саме, однією зі сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду.

Слід зауважити, що оцінюючи правильність обрання позивачем способу захисту прав , необхідно виходити зі встановлення можливості відповідним способом поновити порушені права у разі існування останніх . способом захисту прав є відповідні заходи, які дають обєктивні підстави постраждалій особі відновити становище, яке існувало до порушення і отримати тим самим втрачені блага майнового або немайнового характеру . Відтак у разі, коли обраний спосіб не є таким, що спричинятиме поновлення порушених прав, суд не має правових підстав для задоволення відповідних позовних вимог.

Так, відповідно до частини першої ст.. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя ст..215 Цивільного кодексу України ).

Отже, Цивільний кодекс України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку, при цьому, визнання такого правочину недійсним відбувається судом, по-перше, за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, а по-друге, якщо в результаті судового розгляду такого звернення буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

За матеріалами справи, постановою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011р. у справі № 29/5005/6381/2011 визнано банкрутом ТОВ «ОЛЬГА» та відкрито ліквідаційну процедуру, ТОВ «Єлєкс» у справі про банкрутство ТОВ «ОЛЬГА» є конкурсним кредитором.

За змістом частин першої, другої та дев'ятої ст.. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею; вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом; погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Відповідно до положень частин четвертої, п'ятої та шостої ст.. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів, та кратну одній тисячі гривень.

Під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу не враховуються суми неустойки (штрафу, пені), інші фінансові санкції, моральна шкода, судовий збір у справі про банкрутство, заявлені або сплачені кредиторами в провадженні у справі про банкрутство.

До компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про: визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів; дострокове припинення повноважень комітету кредиторів або окремих його членів; схвалення плану санації боржника в процедурі розпорядження майном; інші питання, передбачені цим Законом.

На час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше ніж сім осіб. Вибори комітету кредиторів проводяться відкритим голосуванням більшістю голосів присутніх на зборах кредиторів, визначених відповідно до частини четвертої цієї статті. Кредитор, що має двадцять п'ять і більше відсотків голосів, автоматично включається до складу комітету кредиторів. Під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Закону.

Як вбачається з тексту позовної заяви ТОВ „Єлєкс , підставою звернення до суду з даним позовом про визнання недійсним Іпотечного договору від 23 січня 2014р. , укладеного між ПАТ „ФІНБАНК та ТОВ „ОРТІЯ, позивач визначив порушення своїх прав та інтересів як кредитора у справі про банкрутство ТОВ «ОЛЬГА», адже, у звязку із вибуттям предмету іпотеки за оспорюваним договором з ліквідаційної маси боржника , ТОВ «ОЛЬГА» було позбавлено можливості задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і ТОВ «Єлєкс» , за рахунок нерухомого майна- нежитлових приміщень загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходяться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1, в порядку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 32 - 34, 43, 82, 84 ГПК України , визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Дійсно, за наявними у справі матеріалами, постановою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011р. у справі № 29/5005/6381/2011 визнано банкрутом ТОВ «ОЛЬГА» та відкрито ліквідаційну процедуру, в рамках якої до складу ліквідаційної маси ТОВ «ОЛЬГА» було включено спірне нерухоме майно , яке в подальшому вибуло з володіння ТОВ «ОЛЬГА» на підставі рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2013р. у справі №922/296/13-г та було передано в іпотеку ПАТ «ФІНБАНК».

Але, позивачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів , які б свідчили про склад та вартість ліквідаційної маси ТОВ «ОЛЬГА» , результати продажу ліквідатором активів боржника та задоволення за їх рахунок кредиторських вимог , не доведено недостатність майна ТОВ «ОЛЬГА» для задоволення кредиторських вимог позивача, розмір яких, згідно матеріалів справи , становить 2 000 грн. ; не надано доказів того, що в межах ліквідаційної процедури ТОВ «ОЛЬГА» реалізовано всі види майнових активів боржника, вартості яких не вистачило для задоволення кредиторських вимог позивача. За таких обставин, до затвердження господарським судом Дніпропетровської області звіту ліквідатора , з якого вбачалось би про недостатність майна боржника - ТОВ «ОЛЬГА» для задоволення кредиторських вимог ТОВ «Єлєкс» , твердження позивача про те, що його кредиторські вимоги не можуть бути задоволені внаслідок вибуття спірного нерухомого майна з власності ТОВ «ОЛЬГА» , є лише припущенням.

Крім того, на думку суду, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не забезпечить відновлення порушеного права позивача, адже, у випадку визнання судом недійсним оспорюваного Іпотечного договору від 23.01.2014р. , ТОВ „ОЛЬГА все одно не стане власником предмету іпотеки- нежитлових приміщень загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1, у звязку з чим зазначене майно не буде включено до його ліквідаційної маси . Адже, згідно рішення господарського суду Харківської області від 12.05.2015р. у справі №922/1133/15 (залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р.) визнано право власності ПАТ «ФІНБАНК» на нежитлову будівлю загальною площею 3435,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр. Гагаріна, 167/1, шляхом звернення стягнення на зазначене нерухоме майно.

За таких обставин, на думку суду , виходячи з матеріалів справи, на даний час відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ „Єлєкс щодо визнання недійсним Іпотечного договору від 23.01. 2014р., укладеного між ПАТ „ФІНБАНК та ТОВ „ОРТІЯ.

За при приписами ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлєкс» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30 червня 2016 р.

Суддя Н.В. Рога