ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" травня 2016 р.Справа № 922/1406/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ", м. Харків
до Дочірнього підприємства "Санаторій "Високий" Приватного акціонерного товариства Лікувально - оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", смт. Високий
про стягнення 174660,20 грн.
за участю представників сторін :

позивача - ОСОБА_1, довіреність №246 від 09.02.2016;

відповідача - (директор) ОСОБА_2, паспорт серії МН163400 від 07.12.2001

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом щодо стягнення з відповідача - Дочірнього підприємства "Санаторій "Високий" Приватного акціонерного товариства Лікувально - оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" заборгованості в сумі 174660,20 грн., яка складається з суми основного боргу в розмірі 165625,73 грн., 3% річних в сумі 578,15 грн. та пені в сумі 8456,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання передбачені договором №114102IOJPEP016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.01.2016 щодо своєчасної оплати за послуги з постачання газу за період з січня 2016 року по березень 2016 року (включно), внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 165625,73 грн. та за невиконання грошових зобов'язань в частині оплати послуг з газопостачання станом на 15.04.2016 р. позивачем нараховано пеню та 3% річних, які заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 травня 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17 травня 2016 року о 12:10 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 травня 2016 року розгляд справи відкладено на 30 травня 2016 р. о 12:40 год.

Представник відповідача 30 травня 2016 року до господарського суду надав супровідним листом (вх. №17813) платіжне доручення №296 від 25.05.2016 про сплату позивачу 2619,90 грн. судового збору, платіжне доручення №259 від 19.05.2016 про сплату 9034,47 грн., з яких 3% річних в сумі 578,15 грн. та пеня в сумі 8456,32 грн., а також платіжне доручення №258 від 19.05.2016 про сплату позивачу 165625,73 грн. основного боргу, які судом долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 30.05.2016 представник позивача повідомив про те, що після звернення з даним позовом до суду відповідач повністю сплатив суму боргу та суму судового збору за подання позову до господарського суду.

Представник відповідача в судовому засіданні також повідомив про те, що він сплатив позивачу суму боргу в розмірі 174660,20 грн. та суму судового збору за подання позову до господарського суду в розмірі 2619,90 грн.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, господарським судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом, в якому обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що 01 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" (надалі - Постачальник) та Дочірнім підприємством "Санаторій "Високий" Приватного акціонерного товариства Лікувально - оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (надалі - Споживач) було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №114102IOJPEP016 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ (далі - газ), а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Згідно з п. 1.2. Договору річний плановий обсяг постачання газу до 90,000 тис.куб.м.

Відповідно до п.1.3. Договору планові обсяги постачання газу по місяцях: 1 квартал - січень -15,00, лютий - 12,000, березень - 10,000; 2 квартал - квітень 5,000, травень - 4,000, червень - 3,000; 3 квартал - липень - 3,000, серпень - 3,000, вересень - 4,000; 4 квартал - жовтень -5,000, листопад - 11,000, грудень - 15,000.

Згідно з п.2.9.2. Договору на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Відповідно до п. 2.9.3. Договору Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання - передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання - передачі газу.

Згідно з п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

- 4.2.1. 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

- 4.2.2. у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

- 4.2.3. остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Цей Договір набуває чинності, з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1. Договору).

Факт надання позивачем та отримання відповідачем послуг з постачання газу в заявленому періоді (січень 2016 р. - березень 2016 р.) підтверджується підписаними сторонами актами приймання - передачі природного газу на загальну суму 202970, 54 грн. (а.с. 14-16).

Відповідач 03.03.2016 частково розрахувався за поставлений природний газ в сумі 37344,81 грн., на підтвердження чого позивачем надано до матеріалів справи копію платіжного доручення №178 від 03.03.2016 та копію оборотно - сальдової відомості ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" за березень 2016 року (а.с. 17-18).

Отже, станом на день звернення позивача з даним позовом до суду (29.04.2016) заборгованість відповідача перед позивачем склала 165625,73 грн. та позивачем також заявлено до стягнення пеню на загальну суму 8456,32 грн., згідно п.6.2.1. Договору та 3% річних на загальну суму 578,15 грн.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання в частині оплати природного газу, у зв'язку з чим станом на момент подання позову виникла заборгованість з оплати отриманого природного газу в сумі 165625,73 грн.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Відповідно до п.6.2.1. Договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом VI Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, судом встановлено, що її нарахування відповідає вимогам чинного законодавства та розрахунок пені в розмірі 8456,32 грн. є арифметично вірним.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних, судом також встановлено, що нарахування 3% річних в сумі 578,15 грн. відповідає вимогам чинного законодавства та цей розрахунок є арифметично вірним.

Після звернення позивача з даним позовом до суду відповідач повністю сплатив суму основного боргу, 3% річних та пеню, що підтверджується платіжними дорученнями № 259 від 19.05.2016 та № 258 від 19.05.2016, у зв'язку з чим на час розгляду справи відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Також, судом встановлено, що згідно платіжного доручення №296 від 25.05.2016 відповідач сплатив позивачу витрати по сплаті судового збору в сумі 2619,90 грн.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №922/1406/16припинити .

Суддя ОСОБА_3