ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р.Справа № 922/1446/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ
до Близнюківського підприємства теплових мереж, смт. Близнюки, ОСОБА_1 р.-н, Харківська обл. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 районна державна адміністрація Харківської області
про визнання вимог кредитора та включення їх до ліквідаційного балансу
за участю представників сторін та третьої особи:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність № 175/16 від 27.04.2016 р.);

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" м. Київ (далі за текстом - позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд зобов'язати ОСОБА_1 підприємство теплових мереж, смт. Близнюки, ОСОБА_1 р.-н, Харківська обл. (далі за текстом - відповідач) включити до ліквідаційного балансу грошові вимоги позивача у розмірі 305317,91 грн.

Позов обгрунтовано з посиланням на те, що після опублікування в Бюлетні державної реєстрації від 21.12.2015 р. інформації про припинення підприємства відповідача, позивач в порядку, визначеному ст. 105 ЦК України звернувся до останнього з заявою про визнання його кредиторських вимог в сумі 305317,91 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів, проте, комісія з припинення юридичної особи (ліквідатор) відповідача станом на момент розгляду даної справи жодної відповіді на відповідну заяву не надала, доказів визнання його вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів у позивача також відсутні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.05.2016 р. зазначений позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 31.05.2016 р.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 31.05.2016 р. та від 21.06.2016 р. розгляд справи відкладався в звязку з неявкою на судове засідання представника відповідача та ненаданням учасниками судового процесу витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2016 р. до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 районну державну адміністрацію Харківської області.

Позивач надав суду письмові пояснення по справі (вх. № 17832 від 30.05.2016 р.) з додатковими документами, в яких повідомив суд про те, що його вимоги до відповідача станом на момент розгляду справи залишаються не задоволеними.

Також позивач супровідним листом (вх. № 21932 від 05.07.2016 р.) надав для залучення до матеріалів справи документи, необхідні для розгляду справи.

На відповідний судовий запит Лозівська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області листом від 30.06.2016 р. (вх. № 21483 від 02.07.2016 р.) надала суду документи, необхідні для розгляду справи.

Відповідач та третя особа відзиву на позов не надали.

На судове засідання 05.07.2016 р. прибув представник позивача, який підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач та третя особа на судове засідання 05.07.2016 р. своїх уповноважених представників не направили.

Третя особа надала суду клопотання (вх. № 21793 від 05.07.2016 р.) про розгляд справи за відсутності його представника, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

Судом виконано процесуальний обовязок щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а саме: направлено на його юридичну адресу копії ухвал від 10.05.2016 р., від 31.05.2016 р. та від 21.06.2016 р. Проте, дані ухвали повернулись на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

В пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зокрема зазначено, що Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Суд зазначає, що законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема, позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із статтею 93 ЦК України та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

За таких обставин, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також те, що неявка на судове засідання представників відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами, як це передбачено ст. 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 р. по справі № 820/9851/15 (а.с. 129-132) задоволено адміністративний позов Лозівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області до Близнюківського підприємства теплових мереж про припинення юридичної особи.; припинено юридичну особу ОСОБА_1 підприємство теплових мереж (), яке зареєстроване як юридична особа 29.05.2003 р.

Зазначена постанова у встановленому законом порядку набрала законної сили, в звязку з чим, державним реєстратором на її виконання внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запис про винесення щодо Близнюківського підприємства теплових мереж судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не повязано з її банкрутством (а.с. 116-121).

В Бюлетені державної реєстрації від 21.12.2015 року № 339 (34) в розділі 1.8 «Повідомлення про прийняття засновниками (учасниками) або уповноваженим ними органом рішення щодо припинення юридичної особи» опубліковано інформацію про припинення Близнюківського підприємства теплових мереж (відповідача у даній справі) (а.с. 94-100).

Матеріали справи також свідчать про те, що в звязку з відповідними обставинами, та на підставі ст. ст. 105, 110-112 ЦК України, позивач 17.02.2016 р. направив на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, як юридичну адресу останнього, претензію № 31/13-621 від 17.02.2016 р., в якій просив включити до ліквідаційного акту (балансу) його вимоги до відповідача на загальну суму 1169948,63 грн., що включають в себе борг, що виник в звязку з невиконанням останнім судових рішень у справах № 53/07-06, № 38/214-03, № 33/35-06, № 38/216-03, № 38/208-03, щодо сплати на користь позивача боргу в загальній сумі 305317,91 грн., а також інфляційних, річних та пені, на які збільшився зазначений борг.

Як зазначає позивач, він не отримував від відповідача жодної відповіді щодо визнання або не визнання його кредиторських вимог та включення їх до ліквідаційного балансу.

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі, в якому останній просить суд зобовязати відповідача включити до ліквідаційного балансу його грошові вимоги у розмірі 305317,91 грн.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи із наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані Відповідачем.

Пунктами 1-2 ст. 104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 105 ЦК України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно з вимогами ст. 110 ЦК України, юридична особа ліквідується зокрема за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Рішенням суду про ліквідацію юридичної особи на його учасників або орган, уповноважений установчими документами приймати рішення про ліквідацію юридичної особи, можуть бути покладені обов'язки щодо проведення ліквідації юридичної особи.

Статтею 111 ЦК України передбачено порядок ліквідації юридичної особи. Зокрема, даною статтею передбачено, що з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Згідно з вимогами ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» в редакції, чинній на момент винесення Постанови Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 р. по справі № 820/9851/15, суд, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи, у день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення. Дата надходження відповідного судового рішення вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Державний реєстратор повинен не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, внести до Єдиного державного реєстру запис щодо цього судового рішення та в той же день повідомити органи статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України, Національної комісії з цінних

паперів та фондового ринку, органи ліцензування видів господарської діяльності, на провадження яких відповідна юридична особа має чинні ліцензії, та юридичну особу, щодо якої було прийнято судове рішення, про внесення до Єдиного державного реєстру такого запису.

З дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення юридичної особи застосовуються обмеження, які встановлені законом, зокрема частиною другою статті 35 цього Закону.

Суд призначає в рішенні щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією комісію з припинення (ліквідаційну комісію) та встановлює строк і порядок її роботи. Державний реєстратор вносить до Єдиного державного реєстру запис про призначення комісії з припинення (ліквідаційної комісії) не пізніше наступного робочого дня з дати надходження відповідного рішення. У разі, якщо в судовому рішенні щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією не призначена комісія з припинення (ліквідаційна комісія), державний реєстратор не пізніше трьох робочих днів від дати надходження такого судового рішення вносить до Єдиного державного реєстру запис, в якому вказує як голову комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи керівника органу управління або особу, яка згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру, має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, якщо інше не встановлено судовим рішенням.

Згідно з вимогами п. п. 3-5 ст. 112 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Враховуючи викладене, а також те, що Постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2015 р. по справі № 820/9851/15 є такою, що набрала законної сили, і на її виконання державним реєстратором було внесено запис до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, та опубліковано оголошення в бюлетені Державної реєстрації від 21.12.2015 року № 339 інформації про припинення Близнюківського підприємства теплових мереж, є підстави вважати, що позивач, в порядку, визначеному законом набув право на звернення з кредиторськими вимогами до відповідача у даній справі, яке реалізував шляхом звернення до відповідача з відповідною претензією № 31/13-621 від 17.02.2016 р.

Суд констатує, що зазначену претензію відповідач направив до сплину встановленого законом мінімально (двохмісячного) строку для звернення з кредиторськими вимогами до боржника у випадку прийняття рішення про припинення останнього.

Як свідчать матеріали справи, кредиторські вимоги позивача є правомірними складаються з наступного:

1) Рішенням господарського суду Харківської області від 09.02.2006 по справі № 53/07-06 за неналежне виконання умов договору № 06/03-1139 від 31.01.2003 з відповідача на користь позивача стягнуто: основний борг - 17 246,77 грн.; пеня - 3 174,72 грн.; інфляційні - 4 679,03 грн.; 3% річних - 1 305,34 грн.; штраф - 1 207,27 грн.; державне мито - 276,50 грн.; витрати на ІТЗ судового процесу - 118,00 грн.

На виконання зазначеного рішення 21.02.2006 господарським судом Харківської області було виданого наказ, який був направлений до органів ДВС та відкрито виконавче провадження. Заборгованість на сьогоднішній день не погашена.

Таким чином, сума заборгованості Боржника перед Компанією за договором № 06/03-1139 від 31.01.03 згідно з рішенням господарського суду Харківської області від 09.02.2006 по справі № 53/07-06 становить 28007,63 грн.

2) Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.02.2004 по справі № 38/214-03 за неналежне виконання умов договору № 06/01-365-ТЕ-31 від 10.10.2001 р. з відповідача на користь позивача стягнуто: основний борг - 111 797,38 грн.; пеня - 3 220,05 грн.; інфляційні - З 809,42 грн.; 3% річних - 899,91 грн.

На виконання зазначеного рішення 05.03.2004 р. господарським судом Харківської області виданого наказ, який позивачем направлено до органів ДВС та останнім відкрито виконавче провадження. Заборгованість на сьогоднішній день не погашена.

Таким чином, сума заборгованості Боржника перед Компанією за договором № 06/01-365-ТЕ-31 від 10.10.2001 р. згідно з ухвалою господарського суду Харківської області від 24.02.2004 по справі № 38/214-03 становить 119726,76 грн.

3) Рішенням господарського суду Харківської області від 16.02.2006 р. по справі № 33/35-06 за неналежне виконання умов договору № 06/03-929 від 24.01.2003 р. з відповідача на користь позивача стягнуто: основний борг - 91404,61 грн.; інфляційні - 24797,99 грн.; 3% річних - 6918,05 грн.; державне мито - 1 234,20 грн.; витрати на ІТЗ судового процесу - 99,27 грн.

На виконання зазначеного рішення 28.02.2006 р. господарським судом Харківської області виданого наказ, який позивачем направлений до органів ДВС та останнім відкрито виконавче провадження. Заборгованість на сьогоднішній день не погашена.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 06/03-929ТЕ-31 від 24.01.2003 р. згідно з рішенням господарського суду Харківської області від 16.02.2006 по справі № 33/35-06 становить 124454,12 грн.

4) Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.02.2004 по справі № 38/216-03 за неналежне виконання умов договору № 06/02-539Р від 12.04.2002 з відповідача на користь позивача стягнуто: основний борг - 16 485,79 грн.; пеня - 252,73 грн.; інфляційні - 943,98 грн.; 3% річних - 244,68 грн.

На виконання зазначеного рішення 05.03.2004 р. господарським судом Харківської області виданого наказ, який був позивачем направлено до органів ДВС та останнім відкрито виконавче провадження.

Заборгованість на сьогоднішній день не погашена.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 06/02-539Р від 12.04.2002 р. згідно з ухвалою господарського суду Харківської області від 24.02.2004 р. по справі № 38/216-03 становить 17927,18 грн.

5) Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.02.2004 по справі № 38/208-03 за неналежне виконання умов договору № 06/02-1920 від 16.12.2002 з Боржника на користь Компанії було стягнуто: основний борг - 14 489,87 грн.; пеня - 322,69 грн.; інфляційні - 266,34 грн.; 3% річних - 123,32 грн.;

На виконання зазначеного рішення 05.03.2004 р. господарським судом Харківської області виданого наказ, який позивачем направлений до органів ДВС та останнім відкрито виконавче провадження

Заборгованість на сьогоднішній день не погашена.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 06/02-1920 від 16.12.2002 р. згідно з ухвалою господарського суду Харківської області від 24.02.2004 по справі № 38/208-03 становить 15202,22 грн.

Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за всіма договорами та судовими рішеннями (ухвалами) становить 305317,91 грн.

Оскільки матеріали справи не містять, та відповідачем не надано суду доказів прийняття даних вимог та внесення їх до реєстру вимог кредиторів (ліквідаційного балансу), є підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо зобовязання відповідача включити до ліквідаційного балансу грошових вимог позивача у сумі 305317,91 грн.

З урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати по справі підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 підприємство теплових мереж (адреса: 64800, Харківська обл., Близнюківський р-н., смт. Близнюки, вул. Комсомольська, буд. 19, ) включити до ліквідаційного балансу грошові вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) у розмірі 305317,91 грн.

Стягнути з Близнюківського підприємства теплових мереж (адреса: 64800, Харківська обл., Близнюківський р-н., смт. Близнюки, вул. Комсомольська, буд. 19, ) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 1378 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя ОСОБА_3