КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 911/154/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача за первісним позовом: Андрієнко І.В., довіреність №75 від 25.12.2015,

відповідача за первісним позовом: Абрахімова-Кобилінська Т.В., довіреність №1-3/04.01-2016 від 04.01.2016,

Руденко В.В., довіреність №2-1/3105-2016 від 31.05.2016.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго"

на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2016

у справі №911/154/16 (суддя Ярема В.А.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго"

про стягнення 210 578,17 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА"

про стягнення 14 283,30 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" про стягнення 127 121,70 грн за договором підряду №ВС-У-013-13 від 30.08.2013, з яких: 72 635,08 грн боргу, 3 645,57 3% річних та 50 841,05 грн інфляційних втрат, а також 3 479,32 грн 3% річних та 79 977,15 грн інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки №130812-1 від 26.06.2013.

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" звернулось до Господарського суду Київської області із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" про стягнення 14 283,30 грн штрафних санкцій за неналежне виконання ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" умов договору підряду №ВС-У-013-13 від 30.08.2013.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.02.2016 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" про стягнення 14 283,30 грн для сумісного розгляду з первісним позовом у справі №911/154/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" про стягнення 210 578,17 гривень.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.03.2016 у справі №911/154/16 первісні позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" 72 635,08 грн. заборгованості, 3 577,08 грн. 3% річних, 48 151,70 грн. інфляційних втрат, 3 307,15 грн. 3% річних, 79 977,15 грн. інфляційних втрат, 3 114,72 грн. судового збору. У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено. У задоволені зустрічних позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2016 у справі №911/154/16 частково, в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" в повному обсязі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідач за первісним позовом у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго", а рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2016 у справі №911/154/16 без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2016 у справі №911/154/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді Синиця О.Ф., Зеленін В.О. Розгляд справи призначено на 25.05.2016.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09-52/1758/16 від 25.05.2016 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Ткаченка Б.О. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/154/16.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу cудової справи між суддями, справу №911/154/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Шапрана В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" до провадження у визначеному складі суду. Розгляд справи призначено на 14.06.2016.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні, яке відбулось 14.06.2016, просив апеляційний господарський суд у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні, яке відбулось 14.06.2016, підтримав апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" та просив апеляційний господарський суд її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (замовник, відповідач за певісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз Україна" (підрядник, позивач за первісним позовом) було укладено договір підряду №ВС-У-013-13 (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник зобов'язався за завданням замовника виконати на свій ризик, своїми та/або залученими силами зазначені в п. 1.2. договору роботи, а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи на умовах визначених цим Договором.

Згідно з п.п. 1.2., 1.3. Договору найменування робіт: будівництво КРП-10 кВ серії КУ-10Ц на території теплової електростанції потужністю 18 МВт з використанням біопалива по вул. Розважівській, 192, смт Іванків Київської обл. (1-ша черга). Роботи включають в себе: монтаж та пусконалагодження комірок КУ-10Ц в кількості 8 штук.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що ціна цього Договору визначається договірною ціною (Додаток №1,2 цього Договру) та становить 175 000,00 грн, в т.ч. ПДВ-20%, що складає - 29 166,67 грн.

Відповідно до п. 3.2. Договору замовник здійснює оплату підряднику шляхом часткової попередньої оплати наступним чином:

- за монтажні роботи: 40% - 32 875,94 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 5 479,33 грн від вартості монтажних робіт, протягом 10-ти банківських днів, з дня підписання сторонами цього договору;

- за пусконалагоджувальні роботи: 40% - 37 124,06 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 6 187,34 грн від вартості пусконалагоджувальних робіт, протягом 10-ти банківських днів, з дня підписання сторонами цього договору.

Остаточний розрахунок проводиться наступним чином:

- за монтажні роботи: 60% - 49 313,90 грн, в тому числі ПДВ 20% - 8 218,98 грн від вартості монтажних робіт на підставі підписаного сторонами акта приймання виконаних робіт (форма №КБ-2в) і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3), що підтверджують виконання всього обсягу монтажних робіт по цьому договору, за виключенням суми сплаченої попередньої оплати, протягом 10-ти банківських днів від дати підписання повноважними представниками сторін вказаних документів;

- за пусконалагоджувальні роботи: 60% - 55 686,10 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 9 281,02 грн від вартості пусконалагоджувальних робіт на підставі підписаного сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3), що підтверджують виконання всього обсягу пусконалагоджувальних робіт по цьому договору, за виключенням суми сплаченої попередньої оплати, протягом 10-ти банківських днів від дати підписання повноважними представниками сторін вказаних документів.

Згідно з п. 3.4. Договору, вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, визначається в порядку, визначеному ДБН 1.1-1-20000, та іншими нормативними актами (документами) із урахуванням обсягів виконаних робіт та фактичних витрат підрядника, підтверджених відповідними документами, по усіх складових вартості робіт.

У відповідності до п. 4.1. Договору, термін виконання робіт за цим Договором встановлюється згідно графіком виконання робіт (Додаток №3 до цього Договору), згідно якого початок терміну виконання робіт за яким пов'язаний з датою отримання авансу та передачі обладнання в монтаж, і закінчується через 21 з моменту початку виконання робіт. При зміщенні дат оплат відповідно зміщується виконання робіт.

Пунктом 8.1. Договору визначено, що здача-приймання виконаних робіт проводиться сторонами з оформленням акта приймання виконаних підрядних робіт (за формою №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат (за формою № КБ-3).

Даний договір, у відповідності до п. 12.9. Договору, набирає чинності після його підписання і діє до повного виконання зобов'язань сторонами.

Додатковою угодою від 25.11.2013 №1 про заміну сторони в договорі підряду сторони погодили, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-Україна" передає, а ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" приймає на себе в повному обсязі всі права і обов'язки підрядника за договором підряду.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач свої обов'язки за Договором виконав належним чином, виконавши протягом грудня 2013 року, березня, квітня 2014 року монтажні та пусконалагоджувальні роботи за договором підряду, що підтверджується підписами та відбитками печаток сторін на актах приймання виконаних будівельних робіт, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наступних документів:

- акт приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в) №1 за грудень 2013 року, а саме монтажних робіт на суму 975 300,64 грн, з яких 30 401,44 грн - вартість будівельних робіт підрядника, довідка про вартість виконаних будівельних робіт (форми №КВ-3) за грудень 2013 року на суму 30 401,44 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в) №2 за березень 2014 року, а саме монтажних робіт на суму 23 238,00 грн, з яких 12 462, 00 грн - вартість будівельних робіт підрядника, довідка про вартість виконаних будівельних робіт (форми №КВ-3) за березень 2014 року на суму 12 462, 00 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в) №1 за березень 2014 року, а саме пусконалагоджувальних робіт на суму 44 525,34 грн, довідка про вартість виконаних будівельних робіт (форми №КВ-3) за березень 2014 року на суму 44 525,34 грн;

- акт приймання виконаних будівельних робіт (форми №КБ-2в) №2 за квітень2014 року, а саме пусконалагоджувальних робіт на суму 57 246, 30 грн, довідка про вартість виконаних будівельних робіт (форми №КВ-3) за квітень 2014 року на суму 57 246, 30 грн.

Належне виконання позивачем за первісним позовом своїх зобов'язань за договором підтверджується також відсутністю з боку відповідача за первісним позовом претензій та повідомлень про порушення першим умов договору, а також зауважень щодо якості та обсягу виконаних робіт.

Відповідач за первісним позовом свої обов'язки за договором в частині оплати вартості виконаних підрядних робіт належним чином не виконав, сплативши 72 000,00 грн за договором підряду в наступному порядку:

- 05.02.2014 - 70 000,00 грн, що зараховані підрядником у рахунок повної оплати виконаних монтажних робіт у грудні 2013 року, та часткової оплати виконаних пусконалагоджувальних робіт у березні 2014 року у розмірі 39 598,56 грн;

- 05.08.2015 - 1 000,00 грн, що зараховані підрядником в рахунок часткової оплати виконаних пусконалагоджувальних робіт у березні 2014 року;

- 06.08.2015 та 07.08.2015 по 500,00 грн, що зараховані підрядником в рахунок часткової оплати виконаних пусконалагоджувальних робіт у березні 2014 року.

В підтвердження здійснення вищезазначених оплат та наявної заборгованості відповідача за первісним позовом суду надано довідку ПАТ "Сбербанк" №19/5/43-2 від 28.01.2016 та довідку №11-0/7юр від 01.02.2016 за підписом генерального директора та головного бухгалтера ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА".

Таким чином, у ТОВ "Біогазенерго" виникла заборгованість у розмірі 72 635,08 грн.

Враховуючи існуючу заборгованість, позивач за первісним позовом звертався до ТОВ "Біогазенерго" з листами від 12.05.2014, 26.06.2015, 24.07.2015, відповідно до змісту яких повідомляв замовника про обов'язок останнього погасити існуючу заборгованість.

Водночас, листом вих. №148/1507-15 від 15.07.2015 ТОВ "Біогазенерго" повідомило підрядника про несприятливе фінансове становище та здійснення погашення заборгованості у розмірі 74 735,08 грн частково щотижневими платежами.

Однак, з огляду на невиконання відповідачем за первісним позовом свого договірного обов'язку по оплаті виконаних робіт, з метою досудового врегулювання спору, 17.12.015 позивачем за первісним позовом було направлено ТОВ "Біогазенерго" претензію на суму 72 635,08 грн, відповідно до якої підрядник вимагав здійснити погашення заборгованості протягом трьох днів з моменту отримання даної претензії.

Заперечуючи проти первісного позову ТОВ "Біогазенерго" повідомило про необґрунтованість вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення боргу за договором підряду з огляду на порушення ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" умов договору щодо строків виконання робіт та обсягу виконаних робіт, внаслідок чого у відповідача за первісним позовом виникли зустрічні грошові вимоги до ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА".

Враховуючи те, що відповідач за первісним позовом остаточні розрахунки за договором підряду не провів, позивач просив суд стягнути з відповідача, зокрема, 72 635,08 грн заборгованості.

Задовольняючи вказану позовну вимогу місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 317 Господарського кодексу України будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Для здійснення робіт, зазначених у частині першій цієї статті, можуть укладатися договори підряду: на капітальне будівництво (в тому числі субпідряду); на виконання проектних і досліджувальних робіт; на виконання геологічних, геодезичних та інших робіт, необхідних для капітального будівництва; інші договори. Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням наведеного, підписання відповідачем за первісним позовом актів приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, березень - квітень 2014 року і відповідних довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати без будь-яких заперечень щодо обсягу та якості виконаних робіт свідчить як про належне виконання підрядником своїх договірних зобов'язань, так і про прийняття замовником виконаних робіт та, відповідно, породжує для відповідача за первісним позовом обов'язок по їх оплаті у повному обсязі у погоджені сторонами строки згідно договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Таким чином, враховуючи те, що станом на день прийняття рішення відповідач за первісним позовом остаточні розрахунки за монтажні та пусконалагоджувальні роботи не здійснив, суд дійшов висновку, що вимога ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" про стягнення з відповідача за первісним позовом 72 635,08 грн заборгованості підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем за первісним позовом належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку ТОВ "Біогазенерго".

Посилання ТОВ "Біогазенерго" на порушення підрядником строків виконання робіт, а також виконання робіт не у повному обсязі розміру договірної ціни не беруться судом до уваги, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Крім того, посилання ТОВ "Біогазенерго" на непідтвердженість належними доказами виконання підрядником пусконалагоджувальних робіт за договором підряду є необґрунтованими в силу того, що проведення відповідних робіт та прийняття останніх замовником підтверджується скріпленими підписами та відбитками печаток сторін актами приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2014 року та №2 за квітень 2014 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом своїх грошових зобов'язань за договором підряду в частині своєчасної оплати виконаних робіт, позивач за первісним позовом просив суд стягнути з ТОВ "Біогазенерго":

- 3 645,57 грн 3% річних, нарахованих зростаючим та спадаючим підсумками за наступні періоди:

з 10.04.2014 по 09.05.2014 на 17 388,78 грн заборгованості;

з 10.05.2014 по 04.08.2015 на 74 635,08 грн заборгованості;

з 05.08.2015 по 05.08.2015 на 73 635,08 грн заборгованості;

з 06.08.2015 по 06.08.2015 на 73 135,08 грн заборгованості;

з 07.08.2015 по 21.12.2015 на 72 365,08 грн заборгованості;

- 50 841,05 грн інфляційних втрат, нарахованих за наступні періоди:

з 10.04.2014 по 04.08.2015 на 4 926,78 грн заборгованості за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2014 року;

з 07.08.2015 по 21.12.2015 на 2 926,78 грн заборгованості за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2014 року;

з 10.04.2014 по 21.12.2015 на 12 462,00 грн заборгованості за актом приймання виконаних будівельних робіт №2 за березень 2014 року;

з 10.05.2014 по 21.12.2015 на 57 246,30 грн заборгованості за актом приймання виконаних будівельних робіт №2 за квітень 2014 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, в силу вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Інструкції про міжбанківський переказ грошей в Україні в національній валюті" від 16.08.2006 №320, банківський день - позначений календарною датою проміжок часу, протягом якого виконуються технологічні операції, пов'язані з проведенням міжбанківських електронних розрахункових документів через систему електронних платежів Національного банку (далі - СЕП), за умови, що підсумки розрахунків за цими документами відображаються на кореспондентських рахунках банків у Національному банку на ту саму дату.

Враховуючи, що у вихідні та святкові дні банківська система України міжбанківські перекази коштів через систему електронних переказів не здійснює, суд дійшов висновку, що оплату вартості виконаних робіт згідно актів приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2014 року, №2 за березень 2014 року та №2 за квітень 2014 року ТОВ "Біогазенерго" мало здійснити до 15.04.2014 та 20.05.2014 відповідно, а тому право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат у позивача за первісним позовом виникло з 15.04.2014 та 20.05.2014, а не з 10.04.2014 та 10.05.2014, як помилково вважає останній.

Беручи до уваги наведене, а також враховуючи заявлені позивачем за первісним позовом періоди нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд здійснено наступний розрахунок:

- 3% річних зростаючим та спадаючим підсумками за наступні періоди:

з 15.04.2014 по 09.05.2014 на 17 388,78 грн заборгованості;

з 20.05.2014 по 04.08.2015 на 74 635,08 грн заборгованості;

з 05.08.2015 по 05.08.2015 на 73 635,08 грн заборгованості;

з 06.08.2015 по 06.08.2015 на 73 135,08 грн заборгованості;

з 07.08.2015 по 21.12.2015 на 72 365,08 грн заборгованості;

- інфляційних втрат за наступні періоди:

з 15.04.2014 по 04.08.2015 на 4 926,78 грн заборгованості за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2014 року;

з 07.08.2015 по 21.12.2015 на 2 926,78 грн заборгованості за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2014 року;

з 15.04.2014 по 21.12.2015 на 12 462,00 грн заборгованості за актом приймання виконаних будівельних робіт №2 за березень 2014 року;

з 20.05.2014 по 21.12.2015 на 57 246,30 грн заборгованості за актом приймання виконаних будівельних робіт №2 за квітень 2014 року.

Оскільки арифметично вірний розмір 3% річних та інфляційних втрат, обрахованих судом в межах заявленого ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" періоду з урахуванням вимог вищезазначених положень договору та норм Закону, становить 3 577, 08 грн та 48 151,70 грн відповідно, тому вимога ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" про стягнення з ТОВ "Біогазенерго" 3 645,57 грн 3% річних та 50 841,05 грн інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 577, 08 грн та 48 151,70 грн відповідно.

Крім того, 26.06.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Високовольтний союз-РЗВА" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (покупець) було укладено договір поставки №130812-1 (далі - договір поставки), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався доставляти і передавати на умовах та у встановлені договором строки товар у власність покупця, а покупець зобов'язався приймати товар у власність і оплачувати його на умовах договору.

Відповідно до умов договору поставки позивач за первісним позовом зобов'язався поставляти відповідачу за первісним позовом обладнання для монтажу та випробування за договором підряду №ВС-У-013-13 від 30.08.2013, укладеного ТОВ "Біогазенерго" та ТОВ "Високовольтний союз-Україна".

У зв'язку з порушенням ТОВ "Біогазенерго" умов договору поставки, ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" звернулось до суду із позовом про стягнення 203 880,31 грн, з яких: 151 837,60 грн основного боргу, 28 670,25 грн пені, 3 331,98 грн 3 % річних та 20 040,48 грн інфляційних втрат.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування 3% річних та інфляційних втрат за вищезазначеним позовом ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" здійснювало до 31.07.2014.

Рішенням господарського суду Київської області від 11.11.2014 у справі №911/3423/14, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 та Вищого господарського суду 10.03.2015, зокрема, первісний позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Біогазенерго" на користь ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" 151 837, 60 грн основної заборгованості, 16 625,66 грн пені, 2 979, 97 грн 3 % річних, 20 040, 48 грн інфляційних втрат та 3 829, 69 грн судового збору.

24.04.2015 відповідачем за первісним позовом на виконання рішення Господарського суду Київської області від 11.11.2014 у справі №911/3423/14 було сплачено кошти у розмірі 195 313,40 грн, у тому числі 151 837, 60 грн основного боргу, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка ПАТ "Сбербанк" №19/5/43-2 від 28.01.2016.

З урахуванням вищезазначеного, позивач за первісним позовом просив суд стягнути з ТОВ "Біогазенерго":

- 1 734,69 грн 3% річних та 17 427,18 грн інфляційних втрат, нарахованих на 151 837,60 грн заборгованості за період з 01.08.2014 по 17.12.2014;

- 1 744,63 грн 3% річних та 62 549,97 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 18.12.2014 по 22.04.2015 на 168 463,26 грн боргу, що складається із сум 151 837,60 грн заборгованості та 16 625,66 грн пені.

Задовольняючи частково вимогу позивача за первісним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" 3 479, 32 грн 3% річних та 79 977,15 грн інфляційних втрат, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Згідно ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановлений рішенням господарського суду Київської області від 11.11.2014 у справі №911/3423/14 обов'язок відповідача щодо сплати, зокрема, 151 837,60 грн боргу за поставлений згідно договору поставки товар, свідчить про обґрунтованість визначеного позивачем боргу, порушення строків по сплаті якого породжує для відповідача відповідні правові наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, згідно п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються. При цьому обов'язок сплатити суму неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов'язання не є зобов'язанням в розумінні положень частини першої статті 509 ЦК, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 ЦК України.

Як вбачається з наданого позивачем за первісним позовом розрахунку, останнім здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат, зокрема, за період з 18.12.2014 по 22.04.2015 на суму боргу, що складається з 151 837,60 грн боргу та 16 625,66 грн пені, у той час як нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму присудженої до стягнення пені суперечить приписам статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищезазначене, а також безпідставне включення позивачем за первісним позовом до періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат суми присудженої до стягнення пені, судом здійснено розрахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.08.2014 по 22.04.2015 на 151 837,60 грн боргу.

Оскільки арифметично вірний розмір 3% річних, обрахованих судом в межах заявленого позивачем за первісним позовом періоду з урахуванням вимог закону, становить 3 307,15 грн, вимога позивача за первісним позовом про стягнення з ТОВ "Біогазенерго" 3 479,32 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 307,15 грн.

Водночас, оскільки арифметично вірний розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат, обрахованих судом в межах заявленого позивачем за первісним позовом періоду з урахуванням вимог закону, становить 80 322,09 грн, а суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлена позивачем за первісним позовом вимога про стягнення з відповідача 79 977,15 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також, приймаючи рішення суд першої інстанції врахував правову позицію, викладену в оглядовому листі Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", відповідно до якої наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Щодо вимог зустрічного позову суд відзначає наступне.

Предметом зустрічного позову є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" про стягнення 14283,30 грн штрафних санкцій за неналежне виконання ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" умов договору підряду №ВС-У-013-13 від 30.08.2013.

В обґрунтування заявленої вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" посилалось на п п. 6.1. та 6.2. договору підряду, відповідно до яких підрядник зобов'язується виконати роботи, передбачені цим договором, та передати результати робіт замовнику згідно з графіком виконання робіт, який є невід'ємною частиною цього договору. Підрядник приступає до виконання робіт протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня отримання авансового платежу, в порядку передбаченому розділом 3 цього договору, в порядку передбаченому п. 5.2. цього договору, технічних умов і необхідних дозвільних документів.

Таким чином, враховуючи здійснення 05.02.2014 позивачем за зустрічним позовом оплати авансового платежу у розмірі 70 000,00 грн, замовник вважає, що підрядник мав виконати роботи у термін до 05.03.2014, а тому виконання останнім робіт після спливу зазначеного терміну свідчить про порушення ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" умов договору і, як наслідок, є підставою для стягнення неустойки в порядку п. 10.2. договору.

Відмовляючи в задоволенні зустрічної позовної вимоги місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до статей 611 та 549 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 10.2 договору підряду передбачено, що за порушення строків виконання робіт, строків усунення недоліків/дефектів у виконаних роботах, встановлених цим договором та графіком виконання робіт, підрядник сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних/неналежним чином виконаних робіт за кожен день прострочення за договором.

Водночас, згідно вимог ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом було встановлено, що 05.02.2014 замовником було сплачено кошти у розмірі 70 000,00 грн з призначенням платежу оплата за будівництво КРП-10 кВ монтаж комірок згідно договору №ВС-У-013-13 від 30.08.2013.

Зазначені кошти підрядник зарахував у рахунок повної оплати виконаних монтажних робіт у грудні 2013 року, та часткової оплати виконаних пусконалагоджувальних робіт у березні 2014 року у розмірі 39 598,56 грн.

Разом з тим, відповідно до п. 3.2. Договору, авансові платежі перераховуються замовником протягом 10-ти банківських днів з дня підписання сторонами договору.

Враховуючи вищезазначене, авансові платежі на монтажні та пусконалагоджувальні роботи мали бути сплачені замовником до 13.09.2013.

Водночас, відповідно до п. 5.3.2. Договору, підрядник має право зупиняти роботи у разі невиконання замовником своїх зобов'язань за цим договором, що призвели до ускладнення або неможливості проведення підрядником робіт.

Таким чином, сплачені 05.02.2014 позивачем за зустрічним позовом 70 000,00 грн є оплатою виконаних підрядником у грудні 2013 року монтажних робіт та частковою оплатою пусконалагоджувальних робіт, виконаних підрядником у березні 2014 року, а не авансуванням усіх робіт за договором підряду, як помилково вважає замовник.

У відповідності до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак позивач за зустрічним позовом належних та допустимих доказів здійснення авансових платежів та/або передачі обладнання в монтаж, які згідно договору породжували б для підрядника обов'язок розпочати роботи у відповідний строк, суду не надав.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи підрядником у грудні 2013 року, до здійснення замовником оплати у розмірі 70 000,00 грн, було виконано роботи з монтажу шаф з вимикачем ШВЕ-10-20-01-630 УЗ, шаф трансформатора напруги ШТН-10-20-208-630 УЗ та шаф шинної перемички ШШП-10-20-720-1000 та шинного роз'єднувача ШШР-10-20-103-1000 УЗ.

Вищезазначене змонтоване обладнання було передано підрядником замовнику згідно акта передачі змонтованого обладнання від 13.12.2013, копія якого наявна в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, відсутність доказів здійснення ТОВ "Біогазенерго" інших платежів, зокрема авансових, та/або передання підряднику іншого обладнання на виконання робіт за договором підряду, свідчить про належне виконання підрядником договірних зобов'язань щодо строків виконання робіт за договором підряду, а відтак, відсутність підстав для стягнення неустойки в порядку п. 10.2 договору підряду.

За таких обставин, враховуючи недоведеність позивачем за зустрічним позовом обставин щодо порушення відповідачем за зустрічним позовом своїх договірних зобов'язань в частині строків виконання робіт у розумінні ст. 612 ЦК України, наявність якого необхідна для настання правових наслідків, встановлених п. 10.2 договору, суд дійшов висновку, що в задоволенні зустрічної позовної вимоги ТОВ "Біогазенерго" про стягнення з ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" 14 283,30 грн штрафних санкцій належить відмовити з підстав її необґрунтованості.

Щодо посилань ТОВ "Високовольтний союз-РЗВА" на застосування наслідків спливу строків позовної давності для захисту порушеного права, передбачених ст. 267 ЦК України суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, проте, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права і факт його порушення або оспорювання. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 у справі №П-9/161-16/165.

На підставі вищезазначеного, а також з урахуванням необґрунтованості заявленої позовної вимоги за зустрічним позовом у справі у зв'язку з недоведеністю ТОВ "Біогазенерго" обставин щодо порушення відповідачем за зустрічним позовом своїх договірних зобов'язань в частині строків виконання робіт, відтак, відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності, передбачених ст. 267 Цивільного кодексу України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення вимог первісного позову та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог у зв'язку із їх недоведеністю.

Беручи до уваги вищенаведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2016 у справі №911/154/16 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника (відповідача за первісним позовом).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2016 у справі №911/154/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" - без задоволення.

2. Матеріали справи №911/154/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран