ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 червня 2016 р. Справа № 903/164/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз"

про стягнення 3 881 520,25грн.

Головуюча суддя: Судді:Костюк С.В. Бондарєв С.В. Кравчук В.О.

За участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: Козлюк З.Р., дов. №1693/06-06 від 29.09.2015р.,

Гаврилюк Д.Ю., дов. №175/06-06 від 01.02.2016 року

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснено відповідно до ст. ст. 20,22 ГПК України.

Відводу судді не заявлено.

Клопотання про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ: Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" про стягнення 3 881 520,25грн., в т.ч. 2 511 672,38грн. основного боргу за послуги з транспортування природного газу згідно договору №/Н04 від 27.09.2011р. та додаткової угоди №1 від 17.01.2013р., 843 184,33грн. пені за період з 21.02.2015р. по 20.01.2016р. відповідно до п.7.3 договору, 63 565,05грн. 3% річних за період з 21.02.2015р. по 22.02.2016р., 185 823,51грн. інфляційних втрат за період з березня 2015р. по лютий 2016р. відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, 277 274,98грн. 7% штрафу згідно ч.2 ст. 231 ГК України.

При обґрунтуванні позовних вимог вказує, що 27 вересня 2011 року між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ") та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" був укладений договір №/Н04 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами. 17 січня 2013 року між ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" та ПАТ "Волиньгаз" було укладено додаткову угоду №1 від 17.01.2013р. до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 27.09.2011р., відповідно до якої сторони домовились викласти договір у новій редакції.

Відповідно до п.5.5. договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (відповідачем) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства (позивача) на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу послуги з транспортування природного газу протягом січня - червня 2015 року в обсязі 151 303,484 тис. куб. м. на загальну суму 7 231 642,37грн., які були оплачені відповідачем частково в сумі 4 719 969,99грн., що є порушенням норм ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та п. 5.5. умов договору.

За ПАТ "Волиньгаз" утворилась заборгованість перед позивачем за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за "березень-червень 2015 року в сумі 2 511 672,38грн.

З урахуванням тарифів в розмірі 35,60грн. та 53,70грн. за 1 тис. куб. м., без ПДВ (відповідно до Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №786 від 30.05.2014р. "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 30.04.2014р. № 578 та №503 від 03.03.2015р. "Про внесення змін до постанови НКРЕ від 28.12.2011р. № 131"), відповідачем було спожито: в березні 2015 року 32 284,371 тис. куб. м. природного газу, послуги за транспортування яких були оплачені відповідачем не в повному обсязі; у квітні 2015 року, травні 2015 року та у червні 2015 року 20 706,877 тис. куб. м., 8 069,824 тис. куб. м. та 6 580,460тис.куб.м. природного газу відповідно, послуги за транспортування яких не були оплачені відповідачем взагалі.

Відповідно до п.5.5. договору відповідач зобов'язаний був оплатити надані йому ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" послуги за березень 2015 року до 20.04.2015р. в сумі 1 379 188,33грн. (з яких оплатив лише 1 145 931,40грн., заборгованість за березень 2015 року 233 256,93грн.), за квітень 2015року до 20.05.2015р. в сумі 1 334 351,15грн., за травень 2015 року до 20.06.2015р. в сумі 520 019,46грн. та за червень 2015 року до 20.07.2015р. в сумі 424 044,84грн.

Відповідач несвоєчасно здійснював розрахунки за надані ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами й за інші - попередні місяці послуг у 2015р. (січень - лютий 2015 року).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати, які відповідач має сплатити на користь позивача за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у січні - червні 2015 року, складають суму в розмірі 185 823,51грн., а 3% річних - 63 565,05грн.

Відповідно до п.7.3. договору у разі порушення відповідачем строків оплати, передбачених розділом 5 договору, з відповідача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Згідно з розрахунком, пеня за несвоєчасні розрахунки за транспортування газу у січні - червні 2015 року складає 843 184,33грн.

Згідно з ч.2 ст. 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.03.2005р. № 64-р "Про проведення перевірки фінансово-господарської діяльності підприємств державного сектору економіки" ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", віднесено до переліку підприємств державного сектору економіки (додаток 1 до зазначеного розпорядження), на які розповсюджуються положення ст. 231 ГК України.

На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України "Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 13.06.2012р. №360-р. та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України "Про реорганізацію Дочірньої компанії Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 18.07.2012р. №530 було припинено діяльність ДК "Укртрансгаз", внаслідок реорганізації ДК "Укртрансгаз" шляхом перетворення в Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ". Відповідно до п. 1.2. Статуту ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України".

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 214 від 25.06.2014р. "Про окремі заходи щодо забезпечення фінансового контролю за діяльністю суб'єктів господарювання державного сектору економіки" (додаток до постанови "Перелік об'єктів господарювання, щодо яких проводиться державний фінансовий аудит окремих господарських операцій") ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" віднесено до переліку підприємств державного сектору економіки. Таким чином, на ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" розповсюджується дія ст.231 ГК України (а.с. 4-53).

Відповідач у відзиві №б/н від 29.03.2016р. позов заперечив, мотивуючи таким:

Керуючись постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Департамент фінансів Волинської облдержадміністрації, ТОВ "Волиньгаз збут", ПАТ "Волиньгаз", ПАТ "Укртрансгаз", ПАТ НАК "Нафтогаз України" уклали Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 702/у від 19.02.2016 року.

Уклавши дане протокольне рішення, сторони узгодили порядок проведення розрахунків з газопостачальною організацією, змінивши строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н04 від 27.09.2011 року.

Вважає, що для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, необхідно, щоб оплата за послуги з транспортування газу була здійснена поза межами порядку, встановленому спільним протокольним рішенням (аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України №908/2215/15-г від 15.12.2015р., №922/364/15 від 15.10.2015 року, а також у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014р. зі справи №5011-35/1272-2012-42/527-2012. Від 09.09.2014р. зі справи №5011-1/1043-2012-42/528- 2012, від 23.09.2015 року зі справи №917/2519/14).

До відзиву долучив: спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №702/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 19.02.2016р., платіжне доручення №10 від 28.03.2016р. про перерахування 2 511 672,38грн з призначенням платежу "Постанова КМУ від 11.01.2005р. №20. За трансп. ПГ 2015 Прот. реєстр №702/у від 19.02.2016р. дог.№/Н04 від 27.09.2011р"(а.с. 61-67).

Позивач у запереченнях від 12.04.2016р. відхиляє відзив ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз", мотивуючи тим, що сума основного боргу у вказаному розмірі була погашена лише наприкінці березня 2016 року, тобто, вже після звернення Позивача до суду та після порушення провадження у справі № 04/903/164/16; розрахунки на вказану суму були здійснені за результатами складання Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №702/4/у за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України від 19.02.2016.

Вказане Спільне протокольне рішення оформлено відповідно до положень постанови КМУ №20 від 11.01.2005 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Розрахунки, які здійснюються за вказаним Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, є лише одним із способів виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором про транспортування природного газу, магістральними трубопроводами №/Н04 від 27.09.2011 і вказаний Порядок, який затверджений постановою КМУ №20 від 11.01.2005, не змінював та не змінює строки виконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем за договором від 27.09.2011, як про це стверджує відповідач у своєму відзиві на позов.

Сторони договору №/Н04 від 27.09.2011 не вносили зміни до його умов в частині виконання відповідачем грошових зобов'язань з оплати послуг з транспортування природного газу, а також не визначали, що відповідач здійснює розрахунки за цим договором виключно шляхом оформлення спільних протокольних рішень відповідно до постанови КМУ №20 від 11.01.2005р.

Положеннями п.11.2 договору передбачено, що усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Позивачем та відповідачем до договору не вносились зміни ні відносно строків виконання відповідачем грошових зобов'язань за цим договором від 27.09.11, ні щодо порядку здійснення розрахунків (а.с. 83-85).

Відповідач у додаткових поясненнях №б/н від 12.04.2016р. в запереченнях на позов зазначив таке:

Погашення заборгованості по договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н04 від 27.09.2011 року протягом 2015 року відбувалось шляхом щоденного розщеплення коштів, які поступили від населення на розподільчий рахунок товариства, відкритий в уповноваженому банку; крім того шляхом проведення взаєморозрахунків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», а саме згідно Спільних протокольних рішень №649/у від 19.03.2015 року, № 1190/у від 20.05.2015 року, №1454/у від 19.06.2015 року, №1594/у від 17.07.2015 року, №1797/у від 20.08.2015 року, №702/у від 19.02.2016 року.

Здійснення взаєморозрахунків на підставі підписаного сторонами вказаного спільного протокольного рішення відбулось за межами строку оплати товариством вартості послуг транспортування природного газу магістральними трубопроводами для потреб населення, передбаченого Розділом 5 договору №/Н04 від 27.09.2011 року на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (до 20 числа місяця, наступного за звітним), оскільки в даному випадку згідно із пунктом 1.1 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2015 року за №1007/27452 розрахунки проводились за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у Додатку 1. За згодою всіх сторін спільного протокольного рішення, яким визначено взаємовідносини між учасниками розрахунків за природний газ, в преамбулі спільного протокольного рішення зазначена мета його укладання - погашення взаємної заборгованості.

ПАТ «Волиньгаз» негайно після отримання коштів від попередньої сторони за схемою розрахунків, визначеною Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 702/у від 19.02.2016 року, перерахував грошові кошти наступній стороні Спільного прокольного рішення - ПАТ «Укртрансгаз», що підтверджується платіжним дорученням №10 від 28.03.2016 року, яке проведено Головним управлінням державної казначейської служби України у Волинській області 29.03.2016 року.

При цьому, як у Спільному протокольному рішенні, як і платіжному дорученні про перерахування відповідачем позивачу отриманих по ланцюгу коштів як вартість пільг і субсидій населенню, вказано про те, що такі розрахунки між сторонами здійснюються в межах договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № Н04 від 27.09.2011 року, укладеного між ПАТ «Волиньгаз» та ПАТ «Укртрансгаз», і є одночасно процедурою погашення зобов'язань відповідача з остаточної оплати вартості транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі отриманих по Спільному протокольному рішенню сум пільг і субсидій населенню.

Відповідно до п.4 Спільного протокольного рішення сторони, що підписали його, домовилися, що несуть відповідальність за недотримання вимог Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688 , і не виконання своїх зобов'язань за цим Спільним протокольним рішенням відповідно. Уклавши та підписавши Спільне протокольне рішення, сторони змінили організацію проведення розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій». У зв'язку з погашенням основної суми заборгованості на виконання Спільного протокольного рішення, немає підстав і у стягненні штрафних санкцій: пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, 7% штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 березня 2015 року, постановах Вищого господарського суду України у справі №924/1808/14 від 26.03.2015р., у справі №908/3435/14 від 12.05.2015р. у справі № 914/1171/15.

Що стосується вимоги позивача про стягнення 7% штрафу на підставі ч.2ст.231 ГК України, то відповідно до п.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» штрафні санкції , передбачені абз.3ч.2.ст.231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій. Проте, позивачем безпідставно нараховано штраф за прострочення виконання зобов'язань з оплати наданих послуг, яке є грошовим зобов'язанням.

Просив припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 2 511 672,38грн (а.с. 89-120).

Долучив банківську виписку від 29.03.2016р. на суму 2 511 612,38грн.

Відповідач у додаткових поясненнях №б/н від 19.04.2016р. надав контррозрахунок та вказав, що сума інфляційних нарахувань становить 20 753,08 грн.

Долучив розрахунок 3% річних та пені від заборгованості ПАТ "Волиньгаз" перед ПАТ "УКРТРАНСГАЗ" за послуги з транспортування природного газу по договору між ДК "Укртрансгаз" та ПАТ "Волиньгаз" №/Н04 від 27.09.2011 року.

Зауважив, що позивач здійснив розрахунок пені за період з 01.01.2015 року по 20.01.2016 року. Позовна заява датована 03.03.2016 року.

Згідно ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Тобто, позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення пені за період з 01.01.2015 року по 03.03.2015 року.

Вважає безпідставним та необґрунтованим нарахування 165 070,43 грн. інфляційних втрат, 60 375,09 грн. трьох відсотків річних та 779 390,46 грн. пені. (а.с 123-127).

Відповідач у поясненнях №701/06-06 від 22.04.2016р. вказав, що сума інфляційних нарахувань становить 20 753,08грн.

Вказав, що позивач здійснив розрахунок пені за період з 01.01.2015р. по 20.01.2016р. Позовна заява надійшла до господарського суду Волинської області 12.03.2016р.

Згідно ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення пені за період з 21.02.2015р. по 12.03.2015р.

Просив відмовити у стягненні 165 070,43грн. інфляційних втрат, 57 179,09грн. 3%річних, 741560,35грн пені.

Розгляд справи відкладався згідно зі ст.77 ГПК України та у судовому засіданні 12.04.2016р. оголошено перерву до 25.04.2016р. до 14.00год. для проведення розрахунку та контррозрахунку з врахуванням спільних протокольних рішень.

У судовому засіданні 25.04.2016р. оголошено перерву до 28.04.2016р. до 11.00год. для перевірки поданого в судовому засіданні контррозрахунку.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду від 07.06.2016 року № 01-3/71 проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями в зв'язку з перебуванням судді Філатової С.Т. у відпустці. Згідно протоколу повторно автоматизованого розподілу справу №903/164/16 передано для розгляду головуючому судді Костюк С.В., суддям Бондарєву С.В., Кравчуку В.О.

Ухвалою від 07.06.2016 року за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 23.06.2016 року.

Відповідачем в судове засідання подано додаткове пояснення про зменшення суми пені у зв'язку з складним фінансовим становищем підприємства.

Дане клопотання розглянуто в судовому засіданні та відхилено як необґрунтоване належними доказами в підтвердження зазначеного в клопотанні.

З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2011р. між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", правонаступником якої згідно п. 1.2 Статуту є Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (замовник) було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н04 (а.с 27-33).

17.01.2013р. між ПАТ "Укртрансгаз" (газотранспортне підприємство) та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (замовник) укладено додаткову угоду №1 до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 27.09.2011р. №/Н04, якою договір викладено в новій редакції (а.с 30-33).

Відповідно до п.1.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 17.01.2013р. (далі договору), газотранспортне підприємство зобов'язувалось надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник - внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами договору.

Згідно п. 1.2 договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 351 187,000 тис.куб.м.

Пунктами 3.1, 3.4 договору визначено, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно п. 5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 09:00 години першого дня місяця до 09:00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.п. 5.3, 5.4 договору).

Відповідно до п. 5.5 договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

За період з січня по червень 2015р. ПАТ "Укртрансгаз" надало, а ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" отримало послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕКП для населення в обсязі 151 303,484 тис.куб.м. на загальну суму 7 231 642,37грн., що стверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р, 31.05.2015р., 30.06.2015р. (а.с. 35-40).

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно п.11.1 цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Додаткова угода №1 від 17.01.2013р. підписана і скріплена печатками сторін.

Позивач стверджує, що оплата відповідачем здійснена частково, борг становить 2 511 672,38грн. згідно розрахунку (а.с. 45-46), часткова оплата проведена несвоєчасно, внаслідок чого нараховані пеня, штраф, річні та інфляційні втрати.

Відповідачем в спростування тверджень позивача щодо боргу в сумі 2 511 672,38грн. надано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №702/у за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України від 19.02.2016р. - додаток №1 до Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію (а.с. 63)., підписане Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області, Департаментом фінансів Волинської облдержадміністрації, Товариством з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз збут", Публічним акціонерним товариством з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", які з метою погашення взаємної заборгованості уклали це спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природній газ та теплопостачання.

Предметом Спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Порядок проведення розрахунків визначений розділом 2 спільного протокольного рішення. Зокрема, Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні №1 (Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області) у сумі 322 007,07грн.

Сторона №1 (Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області) перераховує на рахунок сторони №2 (Департамент фінансів Волинської облдержадміністрації) кошти у сумі 322 007,07грн.

Сторона №2 (Департамент фінансів Волинської облдержадміністрації) перераховує стороні №3 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут") кошти за пільги та субсидії у сумі 322 007,07грн.

Сторона №3 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут") перераховує стороні №4 (Публічне акціонерне товариство "Волиньгаз") кошти в сумі 322 007,07грн. за транспортування природного газу 2015 року згідно з договором від 27.09.2011р. №/Н04.

Сторона №4 (Публічне акціонерне товариство "Волиньгаз") перераховує стороні 5 (Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз") кошти в сумі 322 007,07грн. за природний газ 2013 року згідно з договором від 27.12.13р. №14-ВТВ/. Сторона остання перераховує кошти в сумі 322 007,07грн. до загального фонду Державного бюджету України у вигляді податків.

Сторона №5 (Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз") перераховує стороні останній (Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") кошти в сумі 322 007,07грн. за природний газ 2013 року згідно з договором від 27.12.13р. №14-ВТВ/.

Сторона остання перераховує кошти в сумі 322 007,07грн. до загального фонду Державного бюджету України у вигляді податків.

Відповідно до розділу 4 сторони, що підписали це Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005р. № 20 Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за цим Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 5.2 спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє відповідно до повного виконання сторонами зобов'язань за ним.

Спільні протокольні рішення аналогічного змісту були укладені 19.03.2015р №649/у на суму 322 007,07грн., 20.05.2015р. №1190/у на суму 167 945,01грн., 19.06.2015р. №1454/у на суму 139 223,45грн., 17.07.2015р. №1594/у на суму 62516,37грн., 20.08.2015р. №1797/у на суму 29 105,64грн. (а.с. 11-120).

На виконання зобов'язань по спільним протокольним рішенням відповідачем перераховано позивачу 322 007,07грн. згідно платіжного доручення №6 від 23.03.2015р. (а.с. 100); 167 945,01грн. згідно платіжного доручення №11 від 22.05.2015р. (а.с. 105); 139 223,45грн. згідно платіжного доручення №15 від 30.06.2015р. (а.с. 110); 62 516,37грн. згідно платіжного доручення №16 від 20.07.2015р. (а.с. 115); 29 105,64грн. згідно платіжного доручення №20 від 21.08.2015р. (а.с. 120).

Призначенням платежу зазначено "Постанова Кабінету Міністрів України 11.01.2015р. №20 За транс. ПГ у 2015р. дог. №/Н04 від 27.09.2011р.

Після порушення провадження у справі позивачу на підставі Спільного протокольного рішення №702/у від 19.02.2016р. перераховано 2 511 672,38грн. згідно платіжного доручення №410 від 28.03.2016р. (а.с. 95).

Надходження коштів підтверджено позивачем у запереченнях на відзив від 12.04.2016р. (а.с 83-85).

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за надані послуги з транспортування газу, позивач нарахував відповідачу 843 84,33 грн. пені згідно п. 7.3 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р., 277 274,98 грн. штрафу відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, 63 565,05грн. 3% річних та 185 823,51грн. інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховане таке:

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н04 від 27.09.2011р. позивачем були надані відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 7 231 642,37грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 30.06.2015р., від 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р, 31.05.2015р., 30.06.2015р. (а.с. 35-40).

Пунктом 5.5 вищевказаного договору в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р. передбачено, що оплата вартості послуг з транспортування газу здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться відповідачем до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був провести остаточний розрахунок за надані послуги в наступні строки: за послуги, надані в січні 2015 року до 20 лютого 2015 року; за послуги, надані в лютому 2015 року до 20 березня 2015 року; за послуги, надані в березні 2015 року до 20 квітня 2015 року; за послуги, надані в квітні 2015 року до 20 травня 2015 року; за послуги, надані в травні 2015 року до 20 червня 2015 року; за послуги, надані в червні 2015 року до 20 липня 2015 року.

Як вбачається із долучених до справи розрахунків, на момент звернення позивача до суду відповідач розрахувався за послуги з транспортування газу частково на суму 4 719 959,99грн. При цьому розрахунок за послуги проводився частково за рахунок коштів, отриманих на підставі спільних протокольних рішень, а частково за рахунок власних коштів підприємства.

Після порушення провадження у справі позивачу на підставі спільного протокольного рішення №702/у від 19.02.2016р. перераховано 2 511 672,38грн. згідно платіжного доручення №410 від 28.03.2016р. (а.с. 95).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Виходячи із зазначеного, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 2 511 672,38грн. заборгованості підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (із-за відсутності предмета спору).

Щодо позовних вимог про стягнення пені, інфляційних, відсотків річних та штрафу, судом враховано наступне.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

Судом прийнято до уваги, що частково вартість послуг з транспортування газу, наданих позивачем за договором №/Н04 від 27.09.2011р. була оплачена шляхом перерахування коштів на виконання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2015р. №1190/у на суму 167 945,01грн., від 19.06.2015р. № 1454/у на суму 139 223,45грн., від 17.07.2015р. №1594/у на суму 62 516,37грн., від 20.08.2015р. № 1797/у на суму 29 105,64грн., №702/у від 19.02.2016р. на суму 2 511 672,38грн.

Укладаючи вищевказані спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, Наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 р. № 55/57/43, зареєстрованим у МЮУ 15.04.2009р. за №342/16358яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, та наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009р. № 55/57/43, цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - відповідні головні фінансові управління), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 N 20 (із змінами). Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

Згідно з п.п. 2.1 - 2.3 вищевказаного порядку постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 N 20 (із змінами), складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) та надаються Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, відповідним головним фінансовим управлінням. Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, відповідні фінансові управління узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами за підписами керівників Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, відповідних головних фінансових управлінь та постачальників і транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) Державній казначейській службі України та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - головні управління Державної казначейської служби України). Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках.

Пунктами 2.7 зазначеного порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг), відкриті в органах Державної казначейської служби України, а у разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Аналогічні положення закріплені у пунктах 1.1-1.3, 2.1-2.3, 2.6 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688.

Підписання сторонами у 2015-2016 роках спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005р., наказу Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009р. № 55/57/43, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688, свідчить, що сторони фактично погодились, що часткова оплата наданих послуг з транспортування газу за договором №/Н04 від 27.09.2011р., підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 653 ЦК України визначено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Підписанням спільних протокольних рішень сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу, надані відповідно до договору №/Н04 від 27.09.2011р. Тому для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, необхідно, щоб оплата за послуги з транспортування газу була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями (аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 зі справи №3-102гс14, від 09.09.2014 зі справи № 3-105гс14, від 23.09.2015 зі справи № 917/2519/14, у постановах Вищого господарського суду України №908/2215/15-г від 15.12.2015р., № 922/364/15 від 15.10.2015р.)

Однак, із наявних доказів не вбачається порушень відповідачем положень спільних протокольних рішень, що свідчить про належне виконання останнім своїх зобов'язань в цій частині за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н04 від 27.09.2011р.

Зважаючи на викладене, підстави для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат на заборгованість, яка була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, відсутні.

Водночас судом встановлено, що частина вартості наданих послуг була сплачена відповідачем за рахунок власних коштів з простроченням строків оплати, визначених договором №/Н04 від 27.09.2011р. в редакції додаткової угоди № 1 від 17.01.2013р. Така заборгованість не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, отже, відповідач порушив договірні зобов'язання у цій частині і зобов'язаний сплатити позивачу 3 % річних, інфляційні втрати та пеню, нараховані за несвоєчасну оплату наданих послуг за рахунок власних коштів товариства (аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України № 922/4596/15 від 19.01.2016р., №920/4/15 від 19.08.2015р., Постанові Рівненського апеляційного господарського суду №924/13/16 від 12.05.2016 р.).

При перевірці розрахунку позивача з урахуванням контррозрахунку відповідача доданого до додаткового пояснення від 22.04.2016 р. № 701/06-06, судом встановлено, підставне нараховання пені за прострочення виконання зобов'язань по договору в сумі 101 623,98 грн., 3% річних в сумі 6 385,96 грн. та 20 753,08 інфляційних втрат (а.с. 130-134).

При перерахунку судом було враховано, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Суд не знаходить підстав для стягнення заявленого позивачем до стягнення штрафу в розмірі 277 274,98 грн. на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України, при цьому судом враховано, що згідно ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

До грошових зобов'язань не застосовується положення абз.3 ч.2 ст. 231 ГК України Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 06.05.2010р. у справі №3-4гс10, від 20.12.2010р. у справі №3-41гс10, від 28.02.2011р. у справі №3-11гс121, від 04.02.2014р. №903/610/13.

На цьому і зауважено в п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

В даному випадку позивачем нараховано відповідачу штраф за прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих послуг, яке є грошовим зобов'язанням. Отже, позивачем безпідставно заявлено до стягнення штраф відповідно до положень абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, тому у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити (аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України у справі № 910/3890/15-г від 16.09.2015р., у справі № 910/5010/15-г від 29.07.2015р.).

Судом не прийняті заперечення позивача відносно того, що сторони не вносили зміни до умов договору в порядку, визначеному п.11.2 договору, як такі, що суперечать ст.ст. 626, 653, 654 ЦК України та правовим позиціям Верховного Суду України, висловлених у постановах від 09.09.2014р. у справах №3-101гс14, №3-102гс14, 3-105гс14, від 16.09.2014р у справі №3-111гс14, від 23.09.2014р у справі №3-119гс14 та від 30.09.2014р у справах №3-114гс14, 3-132гс14.

Таким чином, задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення 101 623,98 грн. пені, 6 385,96 грн. 3 % річних, 20 753,08 грн. інфляційних втрат. У стягненні 741 560,35 грн. пені, 277 274,98 грн. штрафу, 57 179,09 грн. 3 % річних, 165 070,43 грн. інфляційних втрат відмовити.

Відповідно ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат судом врахований п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого сплачена сума судового збору у разі припинення провадження у справі повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 230-232, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Франка, 12, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801) 128 763,02 грн., з яких: 101 623,98 грн. пені, 6 385,96 грн. 3 % річних, 20 753,08 грн. інфляційних втрат, а також 1 931,45 грн. витрат по судовому збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 2 511 672,38 грн. припинити.

4. Відмовити у стягненні пені в сумі 741 560,35 грн., 277 274,98 грн. штрафу, 57 179,09 грн. 3 % річних, 165 070,43 грн. інфляційних втрат.

5. Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Повний текст рішення складено

24.06.2016

Головуюча суддя С. В. Костюк

Суддя Бондарєв С.В.

Суддя Кравчук В.О.