ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.06.2016 р. Справа № 914/827/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В., судді Пазичева В.М., судді Фартушка Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання позивача від 30.06.2016 року за вх. № 26895/16 у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Американського підприємства «Піцца-Пронто», м. Львів

до відповідача: Львівської міської ради, м. Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м.Львів

про визнання права власності.

від позивача: ОСОБА_1- директор; ОСОБА_2- представник (довіреність від 01.04.16р.), ОСОБА_3- представник (довіреність від 03.05.16р.)

від відповідача: не з»явився

від третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_4- представник (№ 2302-вих-2279 від 12.10.15р.)

Суть спору: На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває позов Товариством з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Американського підприємства «Піцца-Пронто», м. Львів до відповідача: Львівської міської ради, м. Львів, про визнання права власності.

30.06.16р. в канцелярію господарського суду Львівської області за вх. № 26895/16 позивачем подано клопотання з додатками.

В прохальній частині вищезазначеного клопотання позивач просить винести окрему ухвалу якою визнати:

1. недійсним нікчемний правочин, а саме договір оренди № 456 від 28.03.2000р. укладений між Управлінням комунального майна департаменту економічної політики та ресурсів Львівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Спільним Українсько-Американським підприємством «Піцца-Пронто» та застосувати наслідки недійсності нікчемних договорів для визнання права власності по набувальній давності.

2. недійсним нікчемний правочин, а саме договір оренди № 456 від 25.05.1993 р. укладений між Фондом комунального майна міста Львова та Товариством з обмеженою відповідальністю Спільним Українсько-Американським підприємством «Піцца-Пронто» та застосувати наслідки нікчемних договорів для визнання права власності по набувальній давності.

Щодо поданого клопотання суд зазначає наступне.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Предметом позову у справі №914/827/16 є визнання права власності за набувальною давністю. А в даному клопотання позивач просить суд визнати недійсними нікчемні правочини, що не є предметом спору в даному провадженні. В судовому засіданні позивач наголосив, що це не є зміна предмету чи підстав позову, а лише подання клопотання в порядку ст.22 ГПК України, як процесуальне право сторони.

Однак суд розцінює заявлене позивачем клопотання, яке направлене на одночасну зміну предмета і підстави позову.

Керуючись ч.6 п.3.12 постанови Пленуму ВГС України у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову.

Крім того суд зазначає, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Також позивач зазначає, що згідно п.2 ч.1 ст.82 ГПК України, суд наділений правом виходу за межі позовних вимог, а в матеріалах справи наявні усі необхідні докази для застосування господарським судом зазначеної норми. Проте, суд наголошує, що пунктом 2 статті 83 ГПК України передбачено право господарського суду щодо виходу за межі позовних вимог, але не зміни таких вимог на власний розсуд.

Крім того, суд зазнає, що згідно п.3.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зловживання процесуальними правами слід вважати подання учасниками судового процесу клопотань (заяв) про вчинення господарським судом не передбачених ГПК процесуальних дій.

Керуючись ст.с 86, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» від 30.06.2016 року за вх.№27689/16.

Головуючий суддя Горецька З. В.

суддя Пазичев В.М.

суддя Фартушок Т.Б.