ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р.Справа № 922/1633/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс", м. Харків
до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Граківські комбікорма", смт. Чкаловське , ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Конбитех", м. Харків
про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3, дов. б/н від 24.06.2016 року

першого відповідача - ОСОБА_4 - в.о. директора особисто

другого відповідача - ОСОБА_5, дов. №1/2016 від 29.06.2016 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до першого відповідача, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Граківські комбікорми", другого відповідача, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Конбитех", про визнання недійсним договору № 2/ВПВ про відступлення права вимоги від 04 лютого 2016 року, укладеного між першим та другим відповідачами.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що договір № 2/ВПВ про відступлення права вимоги від 04 лютого 2016 року порушує умови додаткової угоди № 2 від 14 серпня 2015 до договору поставки № 01-08 від 01 серпня 2015 року, (основного договору, укладеного між позивачем та першим відповідачем, та за яким перший відповідач передав другому відповідачеві право вимоги виконання позивачем свого грошового зобов'язання).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 травня 2016 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/1633/16 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 13 червня 2016 року.

13 червня 2016 року ухвалою господарського суду Харківської області відкладено розгляд даної справи до 29 червня 2016 року.

13 червня 2016 року, після судового засідання, через канцелярію суду від першого відповідача надійшла заява про визнання позову відповідачем (вх. № 19435 від 13 червня 2016 року) з додатками, дані документи судом долучено до матеріалів справи.

29 червня 2016 року судом долучено до матеріалів справи документи, які надійшли від: позивача - супровідним листом (вх. № 20952) пакет документів; першого відповідача - довідка про розрахункові рахунки (вх. № 20953); другого відповідача - клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 21076); клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 21075).

В призначене судове засідання 29 червня 2016 року представники сторін з'явилися.

Представник першого відповідача подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи документів - копію довіреності 03 від 05 січня 2015 р., дані документи судом долучено до матеріалів справи за вх. № 21157 від 29 червня 2016 року.

Під час судового засідання 29 червня 2016 року представник другого відповідача підтримав свої клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 21076) та про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 21075). Крім того, представником другого відповідача було усно заявлено низку клопотань, а саме про: призначення технічної експертизи; про виклик до суду для дачі пояснень ОСОБА_1, який перебував на посаді директора ТОВ "Граківські комбікорма" на момент укладання договору поставки № 01-08 та додаткової угоди № 2; про припинення провадження у справі мотивоване неіснуванням додаткової угоди № 2, а отже й відсутністю предмета спору; про оголошення перерви по справі, для надання часу подати додаткові докази по справі; про зупинення провадження у справі до вирішення господарським судом справи № 922/127/16.

Розглянувши клопотання представника другого відповідача про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, з огляду на приписи ст. 22 ГПК України, суд задовольнив вказане клопотання та надав представнику другого відповідача під час судового засідання 29 червня 2016 року можливість ознайомитися з матеріалами справи № 922/1633/16. Водночас, останній відмовився від ознайомлення з матеріалами справи в судовому засіданні з посиланням на те, що він не в змозі ознайомитися з матеріалами справи на даний час.

Розглянувши решту вище вказаних клопотання представника другого відповідача, проти задоволення яких заперечували представники позивача та першого відповідача вказуючи на їх необґрунтованість, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі було порушено ще 27 травня 2016 року, призначено справу до розгляду на 13 червня 2016 року; в призначене судове засідання 13 червня 2016 року представник другого відповідача не з'явився, вся поштова кореспонденція, яка направлялася судом на його адресу (ухвали суду про порушення провадження у справі № 922/1633/16 від 27 травня 2016 року та про відкладення розгляду справи від 13 червня 2016 року) поверталася до суду з відміткою поштової установи "за закінченим терміном зберігання", тобто другий відповідач ухиляється від отримання кореспонденції. Крім того, суд звертає увагу представника другого відповідача на той факт, що відповідно до приписів ст. 21 ГПК України, сторонами у справі є саме позивач (позивачі) та відповідач (відповідачі), а не представники, тому посилання представника другого відповідача на те, що він лише в день судового засідання (29 червня 2016 року) отримав від другого відповідача довіреність на право представляти інтереси останнього, з огляду на що йому потрібен час, для ознайомлення з матеріалами справи та подання до суду доказів, є ніщо інше як навмисне затягування процесу, з огляду на те, що у другого відповідача було достатньо часу подати докази в обґрунтування своєї правової позиції та він не був позбавлений можливості, з огляду на приписи ст. 28 ГПК України, забезпечити участь у розгляді даної справи іншого представника. Твердження представника другого відповідача про необхідність зупинення провадження по справі до вирішення пов'язаної справи № 922/127/16 є хибними, оскільки зобов'язання, які виникли між сторонами та є предметом провадження у справі № 922/127/16, є похідними від предмету провадження у даній справі, з огляду на що й зупинення провадження у даній справі до вирішення справи № 922/127/16 є безпідставним.

Клопотання про призначення технічної експертизи, про виклик до суду для дачі пояснень ОСОБА_1 та про припинення провадження у справі заявлені другим відповідачем безпідствно, осільки жодних доказів на їх обгрунтування другим відповідачем взагалі не надано: а ні спірності підпису, а ні доцільносі виклику ОСОБА_1 (які саме обставини останній повинен повідомити та з приводу чого, які питання виникли під час розгляду справи та підлягають поясненням останього).

Враховуючи вище викладене в сукупності та з огляду на те, що усі клопотання представника другого відповідача були фактично направленні на відкладення розгляду справи, враховуючи повну необґрунтованість зазначених клопотань, та які фактично є спробою представника другого відповідача штучно затягнути вирішення даного спору та є зловживанням останім своїми процесуальними правами, суд відмовляє в задоволенні вказаних вище в даному рішенні суду клопотань представника другого відповідача.

Представник позивача під час судового засідання 29 червня 2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник першого відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі, представник другого відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив суд відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні 29 червня 2016 року сторони не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 серпня 2015 року між позивачем (покупець) та першим відповідачем (постачальник) було укладено договір поставки № 01-08, який набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту його повного виконання, та відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю комбікорма (товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар відповідно до умов даного договору. Кількість і асортимент кожної партії товару вказується в накладеній, яка є невід'ємною частиною договору та складена на підставі замовлення покупця. Накладні оформлюються на кожну партію товару, що поставляються і мають силу специфікацій до цього договору. Загальна сума цього договору визначається як наростаюча сума за всіма поставками, зробленими протягом усього терміну дії цього договору. Оплата товару, що поставляється за даним договором, проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок протягом 30 банківських днів з дати відвантаження товару. Датою оплати вважати дату надходження грошових коштів на рахунки постачальника, відкритих в банківських установах.

14 серпня 2015 року між позивачем та першим відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки № 01-08 від 01 серпня 2015 року, якою було погоджено доповнити договір п. 9.6 наступного змісту: "відступлення права вимоги (заміна кредитора) за цим договором допускається виключно за погодженням з другою стороною договору".

04 січня 2016 року між першим відповідачем (первісний кредитор) та другим відповідачем (новий кредитор) було укладено договір № 2/ВПВ про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор надає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором поставки № 01-08 від 01 серпня 2015 року. За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за основним договором, у тому числі сплати боргу за основним договором в сумі 391 976,40 грн. Договір про відступлення права вимоги № 2/ВПВ від 04 січня 2016 року набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Як стверджує позивач у позовній заяві, договір № 2/ВПВ про відступлення права вимоги від 04 січня 2016 року, укладений між першим та другим відповідачами в порушення умов додаткової угоди № 2 від 14 серпня 2015 року до договору поставки № 01-08 від 01 серпня 2015 року, укладеної між позивачем та першим відповідачем, суперечить приписам ст. 516 ЦК України, що й зумовило позивача звернутися з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Так, ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Тобто, відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 ЦК України.

Як зазначалося вище в даному рішенні суду, додатковою угодою № 2 від 14 серпня 2015 року до договору поставки № 01-08 від 01 серпня 2015 року, контрагенти за договором поставки (позивач та перший відповідач) погодили, що відступлення права вимоги (заміна кредитора) за цим договором допускається виключно за погодженням з другою стороною договору. Тобто, сторонами за договором поставки № 01-08 від 01 серпня 2015 року, встановлено інший, (додатковий) порядок зміни кредитора у договорі поставки. Втім, як вбачається з суб'єктного складу сторін у договорі № 2/ВПВ про відступлення права вимоги від 04 січня 2016 року та з самого змісту вказаного договору, перший відповідач та другий відповідач уклали спірний договір без згоди позивача, хоча ця згода була обов'язковою умовою для можливості укладання даного виду договору, виходячи зі змісту додаткової угоди № 2 до договору поставки № 01-08 від 01 серпня 2015 року.

Враховуючи вище викладене в сукупності, а саме укладання між першим та другим відповідача договору № 2/ВПВ про відступлення права вимоги від 04 серпня 2016 року з порушенням умов додаткової угоди № 2 від 14 серпня 2015 року до договору поставки № 01-08 від 01 серпня 2015 року, що відповідно суперечить приписам ч. 1 ст. 516 ЦК України, суд визнав позовні вимоги позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" про визнання недійсним договору № 2/ВПВ про відступлення права вимоги від 04 січня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Граківські Комбікорма" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Конбитех" є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що відповідно підлягають задоволенню

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. по справі №3-43гс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст. 49 ГПК України. Відповідно до даної норми при задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів, а саме: на першого відповідача у розмірі 689,00 грн., на другого відповідача у розмірі 689,00 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст. ст. 203, 215, 512, 514, 516, 626 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним договір № 2/ВПВ про відступлення права вимоги від 04 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Граківські Комбікорма" (63544, Харківська обл., Чугуївський р-н, смт. Чкаловське, вул. Польова, буд. 1, ) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Конбитех" (61120, Харківська обл., м. Харків, вул. Тимурівців, буд. 36, ).

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Граківські Комбікорма" (63544, Харківська обл., Чугуївський р-н, смт. Чкаловське, вул. Польова, буд. 1, ) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (61001, Харківська обл., м. Харків, ОСОБА_6 Небесної сотні, буд. 22, ) 689,00 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Конбитех" (61120, Харківська обл., м. Харків, вул. Тимурівців, буд. 36, ) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Компанія Едельвейс" (61001, Харківська обл., м. Харків, ОСОБА_6 Небесної сотні, буд. 22, ) 689,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 04.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_7

справа № 922/1633/16