ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.06.2016 Справа № 905/1642/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Бімакс»
простягнення 20820,21грн.
представники сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю; не зявились.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бімакс» про стягнення основного боргу у розмірі 8465,31грн.; пені у розмірі 2206,23грн.; інфляційних втрат у розмірі 8069,76грн.; суми 3% річних у розмірі 700,91грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на поставку теплової енергії №102ц1 від 01.10.2005 в частині своєчасної та повної оплати послуг з теплопостачання, наданих позивачем.

На підтвердження позовних вимог, позивачем додано до матеріалів справи копії наступних документів: розрахунку суми позову, акту звіряння взаєморозрахунків №2698 від 02.10.2013, договору про відпуск теплової енергії №102ц1 від 01.10.2005, додаткової угоди №3 від 27.01.2009, актів на включення/відключення центрального опалення, рахунків-фактури №07-2698/01 від 24.07.2012 на суму 41,50грн., №08-2698/01 від 22.08.2012 на суму 39,37грн., №09-2698/01 від 20.09.2012 на суму 39,37грн., №10-2698/01 від 25.10.2012 на суму 39,37грн., №11-2698/01 від 23.11.2012 на суму 11839,62грн., №12-26998/01 від 24.12.2012 на суму 7664,79грн., №02-2698/01 від 22.02.2013 на суму 7664,79грн., №03-2698/01 від 25.03.2013 на суму -34644,00грн., №04-2698/01 від 24.04.2013 на суму 39,37грн., №05-2698/01 від 22.05.2013 на суму 39,37грн., №06-2698/01 від 21.06.2013 на суму 39.37грн., №07-2698/01 від 23.07.2013 на суму 38,77грн., №08-2698/01 від 22.08.2013 на суму 39,37грн., №09-2698/01 від 25.09.2013 на суму 39,37грн., №10-2698/01 від 25.10.2013 на суму 34,74грн., №11-2698/01 від 26.11.2013 на суму 39,37грн., №12-2698/02 від 25.12.2013 на суму 2929,08грн., №01-2698/01 від 28.01.2014 на суму 3111,52грн., №02-2698/01 від 24.02.2014 на суму 4132,22грн., №03-2698/01 від 24.03.2014 на суму 1665,31грн., №04-2698/01 від 25.04.2014 на суму 1709,39грн., №05-2698/01 від 21.05.2014 на суму 40,09грн., №06-2698/01 від 24.06.2014 на суму 42,52грн., №07-2698/01 від 22.07.2014 на суму 42,52грн., №08-2698/01 від 26.08.2014 на суму 8,20грн., №10-2698/01 від 31.10.2014 на суму 15,50грн., №11-2698/01 від 30.11.2014 на суму 2371,14грн., №12-2698/01 від 30.12.2014 на суму 3599,05грн., №01-2698/01 від 30.01.2015 на суму 3762,13грн., №02-2698/01 від 27.02.2015 на суму 5265,47грн., №03-2698/01 від 31.03.2015 на суму 651,28грн., №04-2698/01 від 30.04.2015 на суму 726,70грн., №05-2698/01 від 28.05.2015 на суму 71,83грн., №06-2698/01 від 25.06.2015 на суму 43,35грн., №07-2698/01 від 27.07.2015 на суму 32,96грн., №08-2698/01 від 27.08.2015 на суму 32,96грн., №09-2698/01 від 28.09.2015 на суму 32,96грн., №10-2698/01 від 30.10.2015 на суму 82,22грн., №11-2698/01 від 30.11.2015 на суму 3521,21грн., №12-2698/01 від 30.12.2015 на суму 3417,13грн., №01-2698/01 від 29.01.2016 на суму 6234,20грн., №02-2698/01 від 29.02.2016 на суму 4742,53грн., №03-2698/01 від 31.03.2016 на суму 1789,37грн., реєстри податкових накладних.

Ухвалою суду від 10.05.2016 порушено провадження та призначено справу до розгляду.

В судове засідання 30.06.2016 позивач з'явився та підтримав свої позовні вимоги, викладені у позовній заяві у повному обсягу, разом з тим, через канцелярію суду, надав витребувані судом документи.

Відповідач у судове засідання 30.06.2016 не з'явився, відзив на позов не надав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить штамп канцелярії суду вихідної кореспонденції на ухвалах суду від 31.05.2016, 14.06.2016 про відкладення розгляду справи. Також, відповідача повідомлено за допомогою телефонограми, яка наявна в матеріалах справи №905/1642/16.

Розгляд справи №905/1642/16 неодноразово відкладався для надання часу відповідачу для доступу для правосуддя.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З урахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

01.10.2005 між Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бімакс» (відповідач, споживач) підписано договір на відпуск теплової енергії №102ц1 (далі договір).

Відповідно до п.п. 1.1 договору постачальник подає теплову енергію для обєктів споживача, перераховану в додатках до договору.

Згідно з п.2.2. договору нормативна тривалість опалювального сезону 183 дні. Початок та закінчення опалювального сезону визначається погодними умовами та встановлюються виконкомом міської ради. У випадку збільшення опалювального періоду проти нормативного споживач оплачує всю вартість фактично отриманої теплової енергії.

Відповідно до п.3.1. договору постачальник зобовязується забезпечити безперебійне постачання теплової енергії до обєктів споживача відповідно до умов договору. Споживач зобовязується щомісячно оплачувати послуги теплопостачання відповідно до обємів теплоспоживання (п.3.2. договору).

Згідно з п.3.3. договору кількість теплової енергії, що відпускається споживачу розраховується теплопостачальною організацією відповідно до підключеним розрахунковим або проектним тепловим навантаженням будівель, що отоплюються відповідно до «Норм та вказаній по норматируванню видаткам опалення та теплової енергії на опалення житлових та приміщень загального користування, а також на господарсько побутові потреби в Україні КТМ 204», затвердженими Держкомунгосом України 14.12.1993, а при наявності приладів обліку пломбуються в установленому порядку.

Між сторонами 27.01.2009 підписано додаткову угоду №3, відповідно до якої змінено п.4.1. договору.

Відповідно до п.4.1. договору, в редакції додаткової угоди №3, споживач за отриману теплову енергію здійснює оплату здійснює оплату по фіксованим тарифам, затвердженим Маріупольським виконкомом міської ради, які встановлені із розрахунку споживання теплової енергії протягом всього опалювального періоду. Оплата здійснюється відповідно виставлених рахунків в строк, не перевищуючих 5 банківських днів з моменту отримання рахунку. Рахунок вручається постачальником під підпис уповноваженої особи або працівників організації. Споживач вразі неотримання рахунку до 10-го числа місяця наступного за розрахунковим, споживач зобовязаний самостійно отримати рахунок у постачальника. Вартість послуг: б) за опалення при розрахунку відповідно до приладів обліку (опалювальна площа 303,40м2) при тарифі в т.ч. ПНВ 20% - 449,10грн. за 1Гкал, в) за гаряче водопостачання відповідно до норм споживання 0,85 м3 на місяць при тарифі в т.ч. ПНВ 20% - 21,94грн. за 1м3, на місяць 18,65грн.

Дислокацією до додаткової угоди №3 до договору №102ц1 від 01.10.2005 магазин «Форте» тепломер - 242,00 м2 0,39м3, приміщення по вул. Варганова,3 тепломер 61,40м2- 0,46м3.

Відповідно до п.5.1. договору останній укладено строком на 2 роки. Умови договору можуть бути змінені або доповненні за взаємною згодою сторін у письмовій формі. Договір вважається продовженим на той же строк та на тих самих умовах, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заява від однієї зі сторін про відмову від діючого договору або його перегляді.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що вимоги по оплаті теплової енергії, а також стягнення пені застосовуються позовна давність строком у 5 років відповідно до ст.259 Господарського кодексу України.

Належним чином засвідчена копія договору №102ц1 від 01.10.2015 наявна в матеріалах справи №905/1642/16, підписана сторонами та скріплена їх печатками.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу теплову енергію, що підтверджується актами включення опалення від 15.10.2012, від 04.10.2013, від 24.10.2014, від 15.10.2015.

В матеріалах справи відсутні докази незгоди відповідача щодо виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за договором.

З урахуванням викладеного, господарський суд приходить до висновку, що свої зобов'язання з подачі об'єктам споживача теплової енергії позивач виконав належним чином.

На виконання п.4.1 договору, в редакції додаткової угоди №3, позивач виставив відповідачу рахунки фактури №07-2698/01 від 24.07.2012 на суму 41,50грн. (отримано відповідно до реєстру 13.08.2012, термін оплати 17.08.2012), №08-2698/01 від 22.08.2012 на суму 39,37грн. (отримано відповідно до реєстру 23.08.2012, термін оплати 30.08.2012), №09-2698/01 від 20.09.2012 на суму 39,37грн. (отримано відповідно до реєстру 25.09.2012, термін оплати 01.10.2012), №10-2698/01 від 25.10.2012 на суму 39,37грн. (отримано відповідно до реєстру 07.11.2012, термін оплати 13.11.2012), №11-2698/01 від 23.11.2012 на суму 11839,62грн. (отримано відповідно до реєстру 30.11.2012, термін оплати 06.12.2012), №12-26998/01 від 24.12.2012 на суму 7664,79грн. (отримано відповідно до реєстру 29.12.2012, термін оплати 07.12.2012), №01-2698/01 від 28.01.2013 від 28.01.2013 на суму 7664,79грн. (отримано відповідно до реєстру 30.01.2013, термін оплати 06.02.2013), №02-2698/01 від 22.02.2013 на суму 7664,79грн. (отримано відповідно до реєстру 05.03.2013, термін оплати 12.03.2013), №03-2698/01 від 25.03.2013 на суму -34644,00грн. (отримано відповідно до реєстру 04.04.2013, термін оплати 10.04.2012), №04-2698/01 від 24.04.2013 на суму 39,37грн. (отримано відповідно до реєстру 26.04.2013, термін оплати 07.05.2013), №05-2698/01 від 22.05.2013 на суму 39,37грн. (отримано відповідно до реєстру 28.05.2013, термін оплати 03.06.2013), №06-2698/01 від 21.06.2013 на суму 39.37грн. (отримано відповідно до реєстру 03.07.2013, термін оплати 09.07.2013), №07-2698/01 від 23.07.2013 на суму 38,77грн. (отримано відповідно до реєстру 30.07.2013, термін оплати 05.08.2013), №08-2698/01 від 22.08.2013 на суму 39,37грн. (отримано відповідно до реєстру 04.09.2013, термін оплати 10.09.2013), №09-2698/01 від 25.09.2013 на суму 39,37грн. (отримано відповідно до реєстру 03.10.2013, термін оплати 09.10.2013), №10-2698/01 від 25.10.2013 на суму 34,74грн. (отримано відповідно до реєстру 01.11.2013, термін оплати 07.11.2013), №11-2698/01 від 26.11.2013 на суму 39,37грн. (отримано відповідно до реєстру 02.12.2013, термін оплати 08.12.2013), №12-2698/02 від 25.12.2013 на суму 2929,08грн. (отримано відповідно до реєстру 31.12.2013, термін оплати 08.01.2014), №01-2698/01 від 28.01.2014 на суму 3111,52грн. (отримано відповідно до реєстру 04.02.2014, термін оплати 10.02.2014), №02-2698/01 від 24.02.2014 на суму 4132,22грн. (отримано відповідно до реєстру 26.02.2013, термін оплати 04.03.2014), №03-2698/01 від 24.03.2014 на суму 1665,31грн. (отримано відповідно до реєстру 28.03.2014, термін оплати 05.04.2012), №04-2698/01 від 25.04.2014 на суму 1709,39грн. (отримано відповідно до реєстру 28.04.2014, термін оплати 06.05.2014), №05-2698/01 від 21.05.2014 на суму 40,09грн. (отримано відповідно до реєстру 23.05.2014, термін оплати 29.05.2014), №06-2698/01 від 24.06.2014 на суму 42,52грн. (отримано відповідно до реєстру 08.07.2014, термін оплати 14.07.2014), №07-2698/01 від 22.07.2014 на суму 42,52грн. (отримано відповідно до реєстру 28.07.2014, термін оплати 03.08.2014), №08-2698/01 від 26.08.2014 на суму 8,20грн. (отримано відповідно до реєстру 28.08.2014, термін оплати 03.09.2014), №10-2698/01 від 31.10.2014 на суму 15,50грн. (отримано відповідно до реєстру 10.11.2014, термін оплати 16.11.2014), №11-2698/01 від 30.11.2014 на суму 2371,14грн. (отримано відповідно до реєстру 09.12.2014, термін оплати 15.12.2014), №12-2698/01 від 30.12.2014 на суму 3599,05грн. (отримано відповідно до реєстру 08.01.2015, термін оплати 14.01.2015), №01-2698/01 від 30.01.2015 на суму 3762,13грн. (отримано відповідно до реєстру 06.02.2015, термін оплати 12.02.2015), №02-2698/01 від 27.02.2015 на суму 5265,47грн. (отримано відповідно до реєстру 05.03.2015, термін оплати 12.03.2015) , №03-2698/01 від 31.03.2015 на суму 651,28грн. (отримано відповідно до реєстру 02.04.2015, термін оплати 08.04.2015), №04-2698/01 від 30.04.2015 на суму 726,70грн. (отримано відповідно до реєстру 08.05.2015, термін оплати 14.05.2015), №05-2698/01 від 28.05.2015 на суму 71,83грн. (отримано відповідно до реєстру 29.05.2015, термін оплати 04.06.2015), №06-2698/01 від 25.06.2015 на суму 43,35грн. (отримано відповідно до реєстру 02.07.2015, термін оплати 08.07.2015), №07-2698/01 від 27.07.2015 на суму 32,96грн. (отримано відповідно до реєстру 29.07.2015, термін оплати 05.08.2015), №08-2698/01 від 27.08.2015 на суму 32,96грн. (отримано відповідно до реєстру 28.08.2015, термін оплати 03.09.2015), №09-2698/01 від 28.09.2015 на суму 32,96грн. (отримано відповідно до реєстру 29.09.2015, термін оплати 05.10.2015), №10-2698/01 від 30.10.2015 на суму 82,22грн. (отримано відповідно до реєстру 04.11.2015, термін оплати 10.11.2015), №11-2698/01 від 30.11.2015 на суму 3521,21грн. (отримано відповідно до реєстру 07.12.2015, термін оплати 11.12.2015), №12-2698/01 від 30.12.2015 на суму 3417,13грн. (отримано відповідно до реєстру 04.01.2016, термін оплати 08.01.2016), №01-2698/01 від 29.01.2016 на суму 6234,20грн. (отримано відповідно до реєстру 01.02.2016, термін оплати 05.02.2016), №02-2698/01 від 29.02.2016 на суму 4742,53грн. (отримано відповідно до реєстру 03.03.2016, термін оплати 09.03.2016), №03-2698/01 від 31.03.2016 на суму 1789,37грн. (отримано відповідно до реєстру 01.04.2016, термін оплати 07.04.2016). В кожному реєстрі про отримання відповідного рахунку міститься особистий підпис представника відповідача.

Порядок надання споживачам послуг з теплопостачання встановлюється Законом України „Про теплопостачання, Законом України „Про житлово-комунальні послуги також передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно статті 3 Закону України Про теплопостачання, відносини між суб'єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачає, що відношення між учасниками договірних відношень у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних началах.

В свою чергу, ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України закріплює, що відпуск теплової енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.05 №630.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії, теплопостачання, - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії, теплоносія, споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтею 714 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона, постачальник, зобов'язується надавати другій стороні, споживачеві, абонентові, енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські забов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(дату).

Стаття 629 Цивільного кодексу України зазначає те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 275 Господарського кодексу України унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство, енергопостачальник, відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду, енергію, споживачеві, абоненту, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно з ч. 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Матеріали справи 905/1642/16 не містять доказів на підтвердження сплати відповідачем всієї заборгованості по виставленим позивачем рахункам - фактури. Проте позивач зазначає, що відповідачем частково сплачено заборгованість, а саме 27.09.2012 на суму 39,37грн., 13.05.2013 на суму 159,88грн., 04.06.2013 на суму 39,97грн., 04.09.2013 на суму 78,74грн., 14.11.2013 на суму 34,74грн., 16.12.2013 на суму 39,37грн., 10.04.2014 на суму 2200,00грн., 28.04.2014 на суму 729,08грн., 19.11.2014 на суму 133,33грн., 26.11.2014 на суму 15,50грн., 11.12.2014 на суму 2371,14грн., 12.02.2015 на суму 3599,06грн., 16.02.2015 на суму 5427,44грн., 11.03.2015 на суму 5265,47грн., 07.04.2015 на суму 651,28грн., 18.05.2015 на суму 726,70грн., 23.11.2015 на суму 82,22грн., 14.01.2016 на суму 3100,00грн., 15.02.2016 на суму 3100,00грн., 02.03.2016 на суму 6500,00грн., 04.03.2016 на суму 3050,00грн., 04.04.2016 на суму 3134,20грн., 21.04.2016 на суму 1789,37грн., на підтвердження цих обставин в матеріалах справи міститься виписка з банківського рахунку позивача.

Отже, як свідчать матеріали справи, відповідач своїх зобовязань за договором повністю не виконав, за поставлену теплову енергію за договором №102ц1 від 01.10.2005 у повному обсягу не розрахувався, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 8465,31грн.

Відповідачем доказів на підтвердження оплати заборгованості за договором №102ц1 від 01.10.2005 до матеріалів справи №905/1642/16 не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 8465,31грн. у повному обсягу.

Також, позивач просить стягнути з відповідача суму пені за період з 18.08.2012 по 11.04.2016 у розмірі 2206,23грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п.4.3. договору у випадку несвоєчасної оплати рахунку споживачу нараховується пеня згідно з Законом України №543/96 ВР від 22.11.1996, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який оплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені, суд визнає його арифметично невірним, оскільки позивачем невірно визначено період розрахунку пені за рахунком фактури №04-2698/01 від 24.04.2013 та не враховано, що 2016 рік містить 366 днів. За розрахунком суду: за рахунком фактури №04-2698/01 від 24.04.2013 на суму 39,37грн. за період з 08.05.2013 по 13.05.2013(7 днів прострочення) у розмірі 0,10грн., за рахунком фактури №06-2698/01 від 25.06.2015 на суму 43,35грн. за період з 18.12.2015 по 31.12.2015 (14 днів прострочення) у розмірі 0,73грн., за період з 01.01.2016 по 08.01.2016 (8 днів прострочення) у розмірі 0,42грн., за рахунком фактури №07-2698/01 від 27.07.2015 на суму 32,96грн., за період з 06.08.2015 по 31.12.2015 (148 днів прострочення) у розмірі 6,46грн., за період з 01.01.2016 по 05.02.2016 (36 днів прострочення) у розмірі 1,42грн., за рахунком фактури №08-2698/01 від 27.08.2015 на суму 32,96грн., за період з 04.09.2015 по 31.12.2015 (119 днів прострочення) у розмірі 4,92грн., а період з 01.01.2016 по 03.03.2016 (63 днів прострочення) у розмірі 2,50грн., за рахунком фактури №09-2698/01 від 2909.2015 на суму 32,96грн. за період з 06.10.2015 по 31.12.2015 (87 днів прострочення) у розмірі 3,46грн., а період з 01.01.2016 по 05.04.2016 (96 днів прострочення) у розмірі 3,80грн., за рахунком фактури №10-2698/01 від 30.10.2015 на суму 82,22грн. за період з 11.11.2015 по 23.11.2015 (13 днів прострочення) у розмірі 1,29грн., за рахунком фактури №11-2698/01 від 30.11.2015 на суму 3521,21грн. за період з 12.12.2015 по 31.12.2015 (20 днів прострочення) у розмірі 84,90грн., а період з 01.01.2016 по 02.03.2016 (62 днів прострочення) у розмірі 262,46грн., за рахунком фактури №12-2698/01 від 04.01.2015 на суму 3417,13грн. за період з 15.02.2016 по 11.04.2016 (57 днів прострочення) у розмірі 214,77грн., на суму 317,13грн. за період з 14.01.2016 по 02.03.2016 (49 днів прострочення) у розмірі 18,68грн., за рахунком фактури №01-2698/01 від 29.01.2016 на суму 6234,20грн. за період з 06.02.2016 по 14.02.2016 (9 днів прострочення) у розмірі 67,45грн., на суму 3134,20грн. за період з 15.02.2016 по 11.04.2016 (57 днів прострочення) у розмірі 214,77грн., за рахунком фактури №02-2698/01 від 03.03.2016 на суму 4742,53грн. за період з 10.03.2016 по 11.04.2016 (33 днів прострочення) у розмірі 188,15грн.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 2205,89грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 8069,76грн. за період з 01.09.2012 по 31.03.2016 та 3% річних у розмірі 700,91грн. за період з 18.08.2012 по 11.04.2016.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат у розмірі 8069,76грн. та визнано його арифметично вірним та таким, що підлягає задоволенню.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та визнано його арифметично невірним, оскільки позивачем не враховано того факту, що 2016 рік містить 366 днів. Проте за розрахунком суду сума 3% річних виявилася більшою, ніж заявлена позивачем. Тому, не виходячи за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення 3% річних у розмірі 700,91грн.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бімакс» (87548, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Леніна, б.110, , з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Гризодубової,1, ) основний борг у розмірі 8465(вісім тисяч чотириста шістдесят пять)грн. 31коп.; пеню у розмірі 2205(дві тисячі двісті пять)грн. 89коп.; 3% річних у розмірі 700(сімсот)грн. 91коп.; інфляційні втрати у розмірі 8069(вісім тисяч шістдесят девять)грн. 76коп. та судовий збір у розмірі 1377(одна тисяча триста сімдесят сім)грн. 98коп.

3.В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня оголошення рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Д.М. Огороднік