ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" червня 2016 р.Справа № 916/1251/16

За позовом: Приватного підприємства фірми „Мрія-94" (61010, м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 63, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65015, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про стягнення заборгованості в сумі 229 410,82 грн., з якої: 180 336,97 грн. - пеня, 10 947,94 грн. - 3% річних, 38 125,91 грн. - інфляційні втрати

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача - Єршов Ю.В. (довіреність від 28.05.2016);

Від відповідача - не з'явився.

Суть спору:

Приватне підприємство фірма „Мрія-94" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 229 410,82 грн., з якої: 180 336,97 грн. - пеня, 10 947,94 грн. - 3% річних, 38 125,91 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 19.05.2016 порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 15.06.2016.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором поставки від 09.10.2014 № 99.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, вимоги ухвали суду від 19.05.2016 не виконав, письмового відзиву на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своїх заперечень, суду не представив. На адресу суду надійшов конверт разом з ухвалою від 19.05.2016 з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 23, 24, 25). Правильність адреси відповідача підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно із яким місцем проживання ФОП ОСОБА_1 є: 65015, АДРЕСА_1 (а.с. 28-33). На адресу господарського суду Одеської області надійшла заява Відповідача від 14.06.2016 (вх. № 14893/16 від 14.06.2016) про перенесення судового засідання на іншу дату у зв'язку із зайнятістю представника в іншому судовому процесі (а.с. 42). Проте, Відповідач не позбавлений права на ведення своєї справи у господарському суді через інших повноважних представників відповідно до частини третьої статті 28 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим вказана заява не підлягає задоволенню.

Справа розглядалась за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд

в с т а н о в и в :

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.06.2015 ухваленим у справі № 916/2090/15, яке набрало законної сили, за позовом Приватного підприємства „Мрія-94" до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 773 556,29 грн., встановлені наступні обставини.

09.10.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір поставки № 99.

Відповідно до пунктів 1.1, 4.1, 4.2, 5.2 Договору поставки від 09.10.2014 № 99 постачальник (Позивач) зобов'язався поставити й передати в обумовлені строки у власність покупця (Відповідача) полістирол, поліпропілен, поліетилен (в асортименті), а покупець зобов'язався прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов договору. Покупець сплачує за поставлений постачальником товар за ціною узгодженою і вказаною в рахунках-фактурах і накладних. Ціни в рахунках-фактурах вказуються в національній валюті. Покупець сплачує постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 21 календарного дня з моменту поставки. Сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від взятих на себе зобов'язань.

На виконання умов Договору поставки від 09.10.2014 № 99, Позивач за видатковою накладною від 05.01.2015 № 4 поставив Відповідачу згідно довіреності № 389/12 від 29.12.2014 товар на суму 558 000,00 грн. /а.с. 11/.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.06.2015 ухваленим у справі № 916/2090/15, встановлено наявність поставки Позивачем Відповідачу товару, та існування заборгованості зі сплати вартості товару у розмірі 370 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.06.2015 ухваленим у справі № 916/2090/15, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства фірми „Мрія-94" 370 000,00 грн. - суми основного боргу, 74 985,20 грн. - пені, 55 800,00 грн. - штрафу, 4 339,72 грн. - 3 % річних, 158 431,37 грн. - інфляційних втрат, та 13 271,13 грн. - витрат по сплаті судового збору. При цьому суми пені та 3 % річних стягнути за вказаним судовим рішенням за період з 26.01.2015 по 15.05.2015.

Докази погашення Відповідачем суми боргу за Договором поставки від 09.10.2014 № 99 у розмірі 370 000,00 грн., в матеріалах справи відсутні.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу частини другої статті 20 Господарського кодексу України, захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктами 8.1, 8.3 Договору поставки від 09.10.2014 № 99 встановлено, що за прострочення оплати покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. Нарахування штрафних санкцій здійснюється до виконання оплати за договором у повному об'ємі.

Отже, сторони у договорі скористались правом передбаченим частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України та встановили більший строк нарахування штрафних санкцій.

Судом встановлено, що сума пені за прострочення оплати за Договором поставки від 09.10.2014 за період з 16.05.2015 по 10.05.2016 з урахуванням пункту 8.3 Договору від 09.10.2014 № 99, становить суму у розмірі 179 444,21 грн., яка розраховується наступним чином:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
370 000,0016.05.2015 - 27.08.201510430.0000 %63 254,79
370 000,0028.08.2015 - 24.09.20152827.0000 %15 327,12
370 000,0025.09.2015 - 29.10.20153522.0000 %15 610,96
370 000,0030.10.2015 - 17.12.20154922.0000 %21 855,34
370 000,0018.12.2015 - 28.01.20164222.0000 %18 733,15
370 000,0029.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %15 568,31
370 000,0004.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %21 795,63
370 000,0022.04.2016 - 10.05.20161919.0000 %7 298,91
Всього: 179 444,21

Отже, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення суми пені у розмірі 892,76 грн. (180 336,97 - 179 444,21 = 892,76).

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання (пункт 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14).

Судом встановлено, що 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за Договором поставки від 09.10.2014 № 99 за період з 16.05.2015 по 10.05.2016, становить суму у розмірі 10 978,36 грн., яка розраховується наступним чином:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
370 000,0016.05.2015-10.05.20163613 %10 978,36

Проте, оскільки Позивач заявив вимогу про стягнення суми 3 % річних у розмірі 10 947,94 грн., стягненню підлягає сума в межах заявлених позовних вимог.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 № 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пункт 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14).

Інфляційні втрати не нараховуються за травень 2015р., оскільки період прострочки платежу з 15.05.2015 по 31.05.2015 становить менше місяця. А відтак, інфляційні втрати повинні нараховуватись, починаючи з червня 2015 року. З тих же підстав не нараховується інфляційні втрати за травень 2016р. у визначеному Позивачем періоді з 01.05.2016 по 10.05.2016, який також становить меньше місяця.

Судом встановлено, що сума інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання за Договором поставки від 09.10.2014 № 99 за період з червня 2015р. по квітень 2016р., становить суму у розмірі 27 481,54 грн., яка розраховується наступним чином:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодСума боргу з врахуванням індексу інфляціїІнфляційне збільшення суми боргу
01.06.2015 - 30.04.2016370 000,001.074397 481,5427 481,54

Отже, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 10 644,37 грн. (38 125,91 - 27 481,54 = 10 644,37).

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 179 444,21 грн. - пені, 10 947,94 грн. - 3 % річних та 27 481,54 грн. - суми інфляційних втрат за Договором поставки від 09.10.2014 № 99.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 21 червня 2016 р.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 509, статтями 525, 526, частиною першою статті 530, статтями 549, 599, частиною першою статті 610, частинами першою та другою статті 625, статтею 629 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, статтею 193, частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, пунктами 3.2, 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14, статтями 33, 34, 35, 49, 75, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65015, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства фірми „Мрія-94" (61010, м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 63, ) 179 444,21 грн. (сто сімдесят дев'ять тисяч чотириста сорок чотири гривні 21 коп.) - пені, 10 947,94 грн. (десять тисяч дев'ятсот сорок сім гривень 94 коп.) - 3 % річних, 27 481,54 грн. (двадцять сім тисяч чотириста вісімдесят одна гривня 54 коп.) - суму інфляційних втрат.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65015, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства фірми „Мрія-94" (61010, м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 63, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 3 268,07 грн. (три тисячі двісті шістдесят вісім гривень 07 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.А. Шаратов