номер провадження справи 8/39/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 Справа № 908/1024/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Електроцентр-Комплекс» (юр. адреса: 69068, АДРЕСА_1; факт. адреса: 69035, м.Запоріжжя, пров. Камяний, б. 8, оф. 30)

про визнання недійсним договору № 116 від 13.02.2014 р. в частині визначення ціни, вказаної в Специфікаціях № 7 та № 8

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача не з'явився (ОСОБА_2, дов. № 36/12 від 14.04.2016 р. - в засіданні 09.06.2016 р.

Відповідача ОСОБА_3, дов. від 08.01.2016 р.

Заявлено позовні вимоги про визнання недійсним договору № 116 від 13.02.2014 р. в частині визначення ціни, вказаної в Специфікаціях № 7 та № 8.

Розгляд справи, призначений на 19.05.2016 р., відкладався до 09.06.2016 р., в судовому засіданні оголошувалася перерва до 15.06.2016 р.

В судове засідання 15.06.2016 р. позивач свого представника не направив, клопотав про розгляд справи за його відсутності.

Позовні вимоги заявлено з наступних підстав, викладених в позовній заяві: 13.02.2014 р. ПуАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» і ТОВ «Електроцентр-Комплекс» укладений договір поставки № 116 на поставку ресурсів. Згідно п. 1.1 договору постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти та оплатити електротехнічні ресурси на умовах, передбачених даним договором. Кількість, номенклатура ресурсів, а також умови поставки вказуються у специфікаціях до даного договору, які є його невідємною частиною (п. 2.1, 3.1 договору). У відповідності до п. 4.1 договору поставка ресурсів здійснюється за цінами, які передбачені у відповідності з умовами поставки, вказаними у специфікації та включають усі податки, збори та інші обовязкові платежі. Ціна на ресурси може бути змінена тільки за взаємними погодженням сторін шляхом внесення змін в даний договір. Зміна ціни після оплати ресурсів не допускається (п. 4.2 договору). Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення» встановлено, що затвердження ціни це встановлення (фіксація) рівня ціни. Згідно приписів п. 5.1 договору оплата покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі. Строк оплати ресурсів визначений п. 6 Специфікації № 1 та п. 6 Специфікації № 8 до договору, а саме: на протязі 30 та 15 календарних днів з дати постачання ресурсів (відповідно). Згідно п. 1 Специфікації № 7 та № 8 до договору сторони чітко визначили та зафіксували ціну та вартість ресурсів, що підлягають поставці, встановивши їх у національній грошовій одиниці України гривні. Однак, як зазначає позивач, відповідачем відповідно до умов специфікацій № 7 та № 8 включено вимоги щодо обовязковості здійснення додаткової оплати поставлених ресурсів, зважаючи на зміну курсу НБУ (гривні по відношенню до євро) станом на день здійснення оплати. У відповідності до положень ст.. 637 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 3 ст. 180 ГК України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна товару повинна бути змінена виключно додатковою до договору угодою сторін. Тобто, визначеною в цьому випадку є тільки основна гривнева ціна. Саме ця ціна відповідає закону і повинна бути визнана «законним розміром» ціни товару істотної умови, оскільки вона точно визначена на момент підписання і тому відповідає вимогам законодавства про виникнення договірних відносин тільки при досягненні сторонами угоди за всіма істотними умовами договору. За таких обставин, вважає позивач, встановлення скоригованої ціни є фактично одностороння, без погодження покупця, зміна істотної умови договору (ціни договору) ТОВ «Електроцентр-комплекс» без повідомлення сторони договору, з чітким послідовним зазначенням підстав, порядку та безпосередньо розрахункової формули, за якою була перерахована ціна поставлених ресурсів. Отже, зміна істотної умови договору в односторонньому порядку відповідачем не відповідає чинному законодавству, оскільки встановлена ціна (а вона повинна бути зазначена в точній абсолютній величині) змінюється без погодження з позивачем про конкретний розмір збільшення ціни договору. У відповідності до п. 1 Постанови КМУ від 18.12.1998 р. «Про удосконалення порядку формування цін.» формування, встановлення та застосування субєктами підприємництва вільних цін на території України здійснюється виключно у національній грошовій одиниці: час формування цін обґрунтованим врахування витрат у доларовому еквіваленті лише в частині імпортної складової структури ціни. ТОВ «Електроцентр-комплекс» не було надано доказів наявності імпортної складової при формуванні ціни за поставлені ресурси, що виключає законність додаткових угод. За таких обставин, вважає позивач, умови Специфікації № 7 та № 8 щодо перерахування ціни на ресурси через зміну курсу валюти на день оплати суперечать діючому законодавству, що порушує одну з вимог щодо дійсності правочинів у ч. 1 ст. 203 ЦК України, та відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. З посиланням на ст. ст. 11, 173, 174, 179, 203, 215, 638, 693, 651, 712 ЦК України, ст. ст. 180, 188, 193 ГК України позивач просить визнати недійсним договір № 116 від 13.02.2014 р. в частині визначення ціни, вказаної в Специфікаціях № 7 та № 8.

В судовому засіданні 09.06.2016 р. позивач повідомив про зміну найменування акціонерного товариства з публічного на приватне та внесення відповідних відомостей в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Згідно постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 р. № 18 зміна найменування юридичної особи та/або зміна типу акціонерного товариства не є його реорганізацією і потребує зазначення про це в описовій частині рішення. Таким чином, оскільки зміна найменування юридичної особи відбулася у процесі вирішення спору господарським судом, позивачем по даній справі слід вважати Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

Відповідач у запереченнях на позов вказує, що причиною звернення позивача з даним позовом є його намір уникнути виконання зобовязань по оплаті за поставлений товар. Поставка товару за специфікаціями № 7 та № 8 до договору № 116 від 13.02.2014 р. здійснено протягом вересня - жовтня 2014 року. Лише в квітні 2016 р. позивач вирішив звернутися до суду з вимогами про визнання недійсними положень специфікацій № 7 та № 8 до договору № 116 від 13.02.2014 р. Крім того, в лютому 2016 року позивач звертався до господарського суду Запорізької області з позовом про визнання недійсними специфікації № 7 та № 8 до договору № 116 від 13.02.2014 р. у звязку з нібито їх підписанням невстановленими особами. Згідно п. 1.1 договору № 116 від 13.02.2014 р. відповідач прийняв на себе зобовязання поставити електротехнічні ресурси, а позивач зобовязався своєчасно прийняти та оплатити зазначений товар. При цьому, згідно п. 1.2 договору найменування, номенклатура, кількість, ціна та строки поставки товару узгоджувались сторонами у кожному конкретному випадку, про що до договору укладались відповідні специфікації. Під час виконання договірних зобовязань сторонами по справі було укладено 10 специфікацій, в тому числі специфікації № 4, № 5, № 6, № 8, № 10, за якими відповідачем було збільшено вартість товару у звязку зі зміною валютного курсу, а позивачем оплачено товар за збільшеними цінами. Зокрема, відповідно до Специфікації № 7 від 02.04.2014 р. до договору, підписаної уповноваженими представниками сторін, відповідач зобовязався поставити товар на суму 274188,13 грн. Згідно видаткової накладної від 09.09.2014 р. № 516 відповідачем передано, а позивачем прийнято без зауважень щодо кількості та якості дві одиниці перетворювачів Sсhnеіdеr АТV 71WD15N4. В свою чергу відповідачем предявлено рахунок № 538 від 09.09.2014 р. на оплату по вказаному замовленню 78725,30 грн. з ПДВ. Згідно видаткової накладної від 24.09.2014р. № 563 відповідачем передано, а позивачем прийнято без зауважень щодо кількості та якості три одиниці перетворювачів Sсhnеіdеr АТV 71WD30N4. В свою чергу відповідачем предявлено рахунок № 575 від 24.09.2014 р. на оплату по вказаному замовленню на суму 195462,83 грн. з ПДВ. До цього часу рахунки № 538 від 09.09.2014 р. на суму 78725,30 грн. та № 575 від 24.09.2014 р. на суму 195462,83 грн. залишаються неоплаченими позивачем. Відповідно до п. 7 Специфікації № 7, якщо на день оплати курс НБУ (євро/гривня) зросте більш, ніж на 3 % відносно курсу НБУ станом на 02.04.2014 р., то у відповідності до вказаної зміни курсу постачальником буде предявлений рахунок на доплату. Однак, на момент предявлення позову вказані рахунки оплачені не були, а тому відповідачем не предявлялися жодні рахунки на доплату курсової різниці. На підставі п. 8 Специфікації № 8 у звязку зі зміною курсу гривні остаточна вартість всіх вказаних позицій була збільшена за погодженням обох сторін. Відповідно до частин 1, 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Згідно п. 4.1 договору поставки ціна товару визначається сторонами у відповідних специфікаціях до договору, що є його невідємними частинами. Загальна сума договору визначається як арифметична за специфікаціями до цього договору. Згідно п. 4.2 договору ціна може бути змінена за взаємною згодою сторін. Положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобовязань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобовязання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобовязання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Крім того, відповідач вказує, що згідно п. 9.2 договору № 116 від 13.02.2014 р. сторони дійшли згоди про те, що всі спори, які виникають з приводу виконання сторонами договірних зобовязань, підлягають розгляду Постійно діючим Третейським судом України при Асоціації «Регіональна правова група», а тому дана справа не підсудна господарським судам України.

Як встановлено судом, сторонами по справі укладено договір № 116 від 13.02.2014 р., пунктом 9.2 якого визначено, якщо спори та розбіжності, вказані в п. 9.1 договору, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група».

Відповідно до приписів пункту 5 частини 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

За змістом правових норм, закріплених у частині 2 ст. 124 Конституції України , частині 1 ст. 16 Цивільного кодексу України , частині 3 ст. 1 ГПК України , юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі: кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

При системному тлумаченні наведених правових норм вбачається, що укладення третейської угоди чи то у вигляді третейського застереження у договорі, чи то у вигляді окремої письмової угоди, до виникнення спірних правовідносин, зумовлює виникнення у заінтересованої сторони права, у випадку виникнення спору, з метою захисту своїх прав і законних інтересів, на звернення до третейського суду. При цьому, обмеження права на звернення до господарського суду не допускається.

Відтак, звернення до третейського суду на підставі третейської угоди, укладеної до виникнення спірних правовідносин, у даному випадку третейського застереження, є не обовязком особи, а її правом, яким вона може користуватися на власний розсуд.

Водночас, для звернення до третейського суду необхідна наявність волі обох сторін (тобто наявність угоди про передачу даного (саме цього) спору на розгляд третейського суду. Лише за наявності волі обох сторін про розгляд спору третейським судом, оформленої відповідним зверненням до суду, господарський суд зобовязаний припинити провадження у справі. Проте, таке клопотання заявив лише відповідач. За відсутності волі на звернення до третейського суду у позивача чинне законодавство України не позбавляє його права на вирішення спору господарським судом. Згідно зі ст. 1 ГПК України юридичним та фізичним особам гарантовано право на звернення до господарського суду, згідно із встановленою підвідомчістю справ.

Спір розглянуто судом по суті позовних вимог.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 15.06.2016р.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали, суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, внаслідок наступного:

13 лютого 2014 р. Публічним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (покупець, позивач по справі) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Електроцентр - Комплекс» (постачальник, відповідач по справі) укладено договір поставки №116. Згідно з умовами договору постачальник зобовязався передати, а покупець прийняти та оплатити електротехнічні ресурси на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1. договору № 116 узгоджено, що кількість, номенклатура ресурсів вказуються у специфікаціях до даного договору, які є невід'ємними його частинами.

Відповідно до п. 4.1, п. 4.2 договору поставка ресурсів здійснюється по цінам, які визначені у відповідності до умов поставки, зазначеним в Специфікаціях та включають в себе всі податки, збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, повязані з поставкою ресурсів. Ціна на ресурси може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін в даний договір. Зміна ціни після оплати ресурсів не допускається.

Як свідчать вивчені матеріали, на виконання договору сторонами підписано специфікації № 7 та № 8, якими узгоджено найменування продукції, кількість, вартість, умови оплати, строк поставки.

З посиланням на ст.. 203, 215 ЦК України позивач просить визнати недійсним договір в частині визначення ціни, вказаній в Специфікації № 7 та № 8, як такий, що суперечить діючому законодавству.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Згідно із ст. ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

Наслідки недійсності правочинів, встановлені ст.. ст.. 215, 216 ЦК України, застосовуються у випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог ст.. 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України ).

За статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилами Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому випадку погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Пунктом 4.1. укладеного договору № 116 сторони узгодили, що ціни на товар вказані в Специфікаціях. В пункті 1 Специфікацій № 7 та № 8 зазначено вартість ресурсів, які поставляються у відповідності до даних специфікацій. Пунктом 7 Специфікації № 7 та пунктом 8 Специфікації № 8 встановлено, що ціни даної пропозиції розраховані, виходячи із відповідного курсу НБУ, у разі якщо на день оплати курс НБУ (евро/гривня) виросте більше ніж на 3%, відносно курсу НБУ то у відповідності з даною зміною буде предявлено рахунок на доплату.

Отже, укладаючи договір, сторони узгодили, що сума договору не є постійною і визначається у специфікаціях, що укладаються до нього, що не суперечить принципу свободи договору, встановленого ст. 627 ЦК України

Доводи позивача щодо зміни відповідачем ціни товару в односторонньому порядку суд вважає хибними та зазначає, що саме такий порядок встановлення ціни узгоджено сторонами в договорі. Специфікації № 7 та № 8 підписані уповноваженими представниками обох сторін, що свідчить про їх двостороннє узгодження.

Щодо посилання відповідача на те, що визначення ціни в еквіваленті іноземної валюти є незаконним, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 533 Цивільного Кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, визначення ціни з урахуванням індексації не суперечить умовам договору та ґрунтується на нормах матеріального права.

Оцінивши у сукупності зібрані докази, пояснення сторін та обставини справи судом встановлено, що договір поставки № 116 від 13.02.2014 р. відповідає вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства в частині визначення ціни, волевиявлення учасників цього правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, відтак суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання спірного договору недійсним в частині визначення ціни. Враховуючи відсутність в даному випадку обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання недійсним договору поставки № 116 від 13.02.2014 р. в частині визначення ціни, вказаній в Специфікаціях № 7 та № 8.

В задоволенні позову відмовляється.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 632, 691 ЦК України, ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 29 червня 2016 року.

Суддя І.А. Попова