ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.06.16р. Справа № 904/3237/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпропетровськ

до Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський коледж технологій та дизайну", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 01.02.2016 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, довіреність №24-1/01-04 від 20.01.2016 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський коледж технологій та дизайну", м. Дніпропетровськ про стягнення заборгованості в розмірі 528 844,62 грн., пеню в розмірі 33392,76 грн. та 3% річних в розмірі 2283,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору на постачання природного газу №2015/ТП-БО-02200 від 05.08.2015 року на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, в частині повної та своєчасної оплати спожитого природного газу.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.06.2016 року визнав позовні вимоги, просив зменшити розмір пені.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.06.2016року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі-позивач, постачальник) та Державним вищого навчального закладу "Дніпропетровський коледж технологій та дизайну", м. Дніпропетровськ (далі-відповідач, споживач) було укладено договір на постачання природного газу для потреб установ та організацій, які повністю або частково фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів № 2015/ТП-БО-01456 (далі - договір) (в редакції додаткової угоди №8 від 30.12.2015 року.).

Постачальник постачає природний газ (згідно з Державним класифікаторам продукції та послуг ДК 016-2010 код. 06.20.1 Газ природний) (далі - газ) споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1. договору).

Передача газу за договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку галу та газоспоживаючого обладнання визначається сторонами в додатку 1 до договору (п. 1.2. договору).

Газорозподільне підприємство, через газові мережі якого постачальник постачає газ споживачеві, забезпечує розподіл газу до пунктів призначення з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску. Взаємовідносини між постачальником та газорозподільним підприємством у частині розподілу газу до пунктів призначення регулюються окремим договором на розподіл природного газу, укладеним між постачальником та газорозподільним підприємством (п. 1.3. договору).

За одиницю виміру кількості газу при його обліку приймається один кубічний метр (куб. м), приведений до стандартних умов: температура газу (І) = 20 градусів за Цельсієм, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа) (п. 2.1. договору).

Облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами користування та Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 року за № 67/11941, та іншими діючими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок обліку природного газу під час його розподілу (п. 2.2. договору).

За підсумками розрахункового періоду споживач протягом двох робочих днів підписує та скріплює печаткою з газорозподільним підприємством акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними суб'єктами ринку природного газу, у двох примірниках один з яких повертає газорозподільному підприємству. Акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору (п. 2.5. договору).

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, або ненадання письмової обґрунтованої підмови від його підписання до 04 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого (протранспортованого) газу встановлюється відповідно до даних газорозподільного підприємства (п. 2.5.3. договору).

Договірні обсяги постачання газу споживачеві наводяться у додатку 3 до договору (п. 3.1. договору).

Послуги з постачання газу підтверджуються підписаним постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитою (протранспортовпного) газу за розрахунковий період, підписаного споживачем та газорозподільним підприємством відповідно до пункту 2.5 розділу II договору (п. 3.6. договору).

Постачальник до п'ятого числа місяця, наступного за звітним місяцем, надсилає споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником постачальника та скріплені печаткою постачальника (п. 3.7. договору).

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта прийому-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (п. 3.8. договору).

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 07 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг та вартість послуг з постачання газу встановлюється відповідно до даних постачальника та газорозподільного підприємства (п. 3.8.3. договору).

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 3.9. договору).

Розрахунковий період за договором становить один місяць - з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно (п. 4.5. договору).

Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу визначену згідно з розділом IІІ договору (п. 4.5.1. договору).

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах щомісячної 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку 3 до договору, не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду (п. 4.6. договору).

Відповідно до пункту 4.6.2. Договору у випадку недоплати вартості після постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (п. 4.6.1. договору).

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.6.2. договору). Звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу споживачам та акта приймання-передачі газу протягом десяти днів з дати пред'явлення вимоги однієї із сторін (п. 4.9. договору).

Постачальник зобов'язується виконувати умови договору; забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених договором (п. 5.1.1. та п. 5.1.2. договору).

Постачальних має право отримувати від споживача плату за поставлений газ за цінами, визначеними в розділі IV договору (п. 5.2.1 договору).

Споживач зобов'язується: виконувати умови договору; дотримуватись дисципліни споживання газу; оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором (п. 5.3., п. 5.3.1, п. 5.3.2. та п. 5.3.3. договору).

Газорозподільне підприємство зобов'язується виконувати умови договору (п. 5.5.1. договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України (п. 6.1. договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Сторонами досягнуто згоди, що в силу положень ч.3 ст. 631 ЦК України, умов цього договору застосовуються до відносин, які склалися між сторонами до дати його укладання, а саме: з 01.07.2015 року (п. 10.1. договору в редакції додаткової угоди №8 від 30.12.2015року).

Усі зміни та доповнений до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами сторін та скріплюються їх печатками (п. 10.2. договору).

На виконання умов договору позивачем у період з січня 2016 року по березень 2016 року було поставлено відповідачу природний газ, що підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу:

- акт від 31.01.2016 про прийняття відповідачем у січні 2016 року на суму 249557,15грн.;

- акт від 29.02.2016 про прийняття відповідачем у лютому 2016 року на суму 174175,85грн.;

- акт від 31.03.2016 про прийняття відповідачем у березні 2016 року на суму 105111,62 грн.

Відповідач за поставлений позивачем газ не розрахувався, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 528844,62 грн., яка визнана відповідачем в повному обсязі.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків оплати, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в сумі 528844,62грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, у пункті 6.2.2. договору сторони передбачили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі вказаного пункту договору, позивачем була нарахована пеня за загальний період прострочення з 08.02.2016 по 21.04.2016 в сумі 33 392,76 грн.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем не було враховано, що останній день строку для оплати спожитого у січні та лютому 2016 року природного газу припадають на вихідні дні, а отже, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Отже, позивачем помилково було визначено граничний строк оплати за спожитий у січні та лютому 2016 року природний газ та, відповідно, у розрахунку невірно вказано період прострочення.

Враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок пені за вказаними періодами, судом було встановлено, що пеня за період прострочення з 09.02.2016 по 21.04.2016 складає 21901,03грн., по акту за лютий 2016 року пеня складає 9003,84грн. за період з 10.03.2016 року по 21.04.2016 року, по акту за березень пеня розрахована позивачем вірно та складає 1769,09 грн. за період з 08.04.2016 року по 21.04.2016 року.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 32 392,76 грн.

В судовому засіданні 13.06.2016 року присутній представник відповідача просив зменшити розмір пені на підставі ст. 233 ГК України.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшити розмір штрафних санкцій (пені, штрафу).

Згідно з п. 3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 23.12.2011 року, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами винятковості даного випадку, що заявлена до стягнення сума пені є надмірно великою, а також те, що прострочка виконання сталася з незалежних від нього причин, у зв'язку з чим господарський суд не вбачає підстав для зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо оплати газу у строки, визначені умовами договору, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були заявлені до стягнення 3% річних за загальний період прострочення з 08.02.2016 по 21.04.2016 в сумі 2283,01 грн.

Господарським судом здійснено також перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було допущено ті ж помилки, що і в розрахунку пені, а саме: не було враховано, що останній день строку для оплати природного газу, як в січні, так і в лютому припадають на вихідний день, а отже, з урахуванням положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Так, враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок 3% річних за вказаними періодами, судом було встановлено, що 3% річних за загальний період прострочення з 09.02.2016 по 21.04.2016 складають 2233,87грн.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 2233,87грн.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 44, 49, 82 - 85, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Дніпропетровський коледж технологій та дизайну", м. Дніпропетровськ (49000, м. Дніпропетровськ, пров. Ушинського, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпропетровськ, вулиця Шевченка, будинок 2; ідентифікаційний код 39572642) 528844,62 грн. основного боргу, 3% річних в розмірі 2233,87 грн., пеню в розмірі 32 392,76 грн. та судовий збір в розмірі 8452,07 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.06.2016 року

Суддя ОСОБА_3