ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р.Справа № 916/5170/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Бєляновський В.В., Поліщук Л.В.

(згідно розпорядження керівника апарату від 10.06.2016р. № 319 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_2;

від третьої особи не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметалургтранс»

на рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016р.

по справі №916/5170/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметалургтранс»

до відповідача: Державного підприємства «Одеська залізниця»

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державного підприємства «Придніпровська залізниця»

про стягнення 1 295 982,49 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрметалургтранс» звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства «Одеська залізниця» грошових коштів у сумі 1295982,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.08.2015р. зі станції Єлізарове ДП «Придніпровська залізниця» відправлено вантаж «пшениця» призначенням станція Чорноморська (експ.) ДП «Одеська залізниця» по залізничним накладним: №46435251: вагони 95537411, 95528519, 95536223, 95758710, 95757829; №46446944: вагони 95333654, 95327649, 95677829, 95829321, 95830048. Відправник вантажу - ТОВ «Укрметалургтранс», про що вказано в накладних у графі 1 «відправник». Вантажовласник вантажу - ТОВ «ОСОБА_3 Україна», про що вказано в графі 7 накладних «Заяви відправника». Одержувач вантажу - ПАТ «Одеський припортовий завод» для ТОВ «Бориваж», про що вказано в накладних в графі 4 накладних «одержувач». Загальна маса вантажу за накладною (відправкою) №46435251 складає 331040 кг, за накладною (відправкою) №46446944 - 331860 кг., про що вказано у графі 24, накладних.

22.08.2015р. на коліях ДП «Придніпровська залізниця» на 354 км дільниці Жовтокамянка - Апостолове при прямуванні поїзда №3501 сталося сходження 15-ти завантажених вагонів, з яких 9 вагонів відправлені позивачем ТОВ «Укрметалургтранс»: №№95537411, 95528519, 95536223, 95758710, 95757829, 95333654, 95327649, 95677829, 95829321. З 8-ми вагонів вантаж (пшениця) розсипався на землю. Вагон №95829321 зійшов однією колісною парою, тому вантаж не постраждав. Вагон №95830048 - єдиний вагон, відправлений позивачем, що не зійшов з рейок, вантаж також не постраждав, вагон відправлений на станцію призначення за основною накладною та виданий вантажоодержувачу.

Внаслідок цієї події вантаж за накладною №46435251 на групу вагонів є втраченим; за накладною №46446944 на групу вагонів - доставлений і отриманий із недостачею та з погіршенням (втратою) якості.

Позивач зазначає, що вантаж «пшениця», відправлений зі станції Єлізарове ДП «Придніпровська залізниця» по залізничній накладній №46435251 у пяти вагонах-зерновозах №№95537411, 95528519, 95536223, 95758710, 95757829 призначенням станція Чорноморська (екс.) ДП «Одеська залізниця» на адресу Одеський припортовий завод для ТОВ «Бориваж» загальною масою нетто 331040 кг. є втраченим відповідачем (перевізником) і має бути ним відшкодовано позивачу дійсну (фактичну) вартість втраченого вантажу. Загальна сума, що підлягає відшкодуванню складає 1295982,49 грн., зокрема: за накладною №46435,40 грн.; за накладною №46446944 135794,09 грн. (вартості втраченого вантажу та провізної плати).

Вищенаведені обставини, на думку позивача, є підставами для стягнення з відповідача вказаної суми в судовому порядку, що й зумовило звернення ТОВ «Укрметалургтранс» до господарського суду Одеської області з відповідним позовом для захисту прав та охоронюваних інтересів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.01.2016р. (суддя Оборотова О.Ю.) порушено провадження у справі за даним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.01.2016р. за клопотанням відповідача залучено до участі у справі № 916/5170/15 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 підприємство "Придніпровська залізниця".

В поясненнях по справі ДП «Придніпровська залізниця» заперечувало проти позову та зазначило, що винною особою у спричиненні збитків позивачу є ТОВ «Металургійна транспортна компанія» м. Дніпропетровськ і обставини, що сталися не залежали від залізниці і не могли бути передбачені.

У відзиві на позовну заяву ДП «Одеська залізниця» просило суд відмовити ТОВ «Укрметалургтранс» в позовних вимогах щодо стягнення вартості втраченого вантажу у сумі 1295982,49 грн. повністю та зазначило, що позовні вимоги до Одеської залізниці були заявлені ТОВ «Укрметалургтранс», яке згідно поданих д суду документів, не є власником вантажу і таким чином ніяких збитків або шкоди не отримувало. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Укрметалургтранс» засновані лише на факті втрати вантажу при його перевезенні, але не мають під собою матеріального обґрунтування, так як позивачеві цим не були заподіяні будь-які збитки або втрати.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.03.2016р. (суддя Оборотова О.Ю.) у задоволенні позову ТОВ «Укрметалургтранс» відмовлено з підстав недоведеності розміру суми стягнення за втрату та недостачу вантажу, прийнятого відповідачем до перевезення.

Відмову в задоволенні позову суд обґрунтував ст. 115 Статуту залізниць України, ч.3 п.6 Правил заявлення та розгляду претензій, затверджених Наказом Мінтрансу України №334 від 28.05.2002р. та п.2.7. Розяснення Президії ВГСУ №04-5/601 від 29.05.2002р. «Про деякі питання вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» а саме тим, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Суд зазначив, що з наданих позивачем документів суд не може встановити дійсну вартість вантажу в межах якої залізниця несе відповідальність.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, ТОВ «Укрметалургтранс» просить рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016р. скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Укрметалургтранс» задовольнити, стягнути з ДП «Одеська залізниця» на користь ТОВ «Укрметалургтранс» 1295982,49 грн.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на допущених господарським судом порушеннях норм матеріального, у звязку з чим було прийнято неправомірне та незаконне рішення, а саме:

- господарський суд необґрунтовано відкинув письмові докази позивача, надані на доведення вартості втраченого, недопоставленого та зіпсованого вантажу, а саме: первинні документи фактичного постачальника вантажу ТОВ «ОСОБА_3 Україна» (договір, рахунки, видаткові накладні, платіжні доручення), які підтверджують дійсну вартість пшениці ціну, за яку фактичний постачальник її придбав, поніс фактичні втрати, обліковував на балансі.

- господарський суд безпідставно не взяв до уваги доводи позивача щодо правового обґрунтування надання до позову саме первинних документів фактичного постачальника вантажу ч.4 п.6 Правил заявлення та розгляду претензій, затверджених наказом Мінтрансу України №334 від 28.05.2002р., викладені в позовній заяві та в поясненнях представника позивача, і в своєму рішенні не аргументував з яких підстав.

- суд першої інстанції оскаржуваним рішенням відмовив у задоволенні позову суто з формальних підстав. При цьому, суд в рішенні встановив обставини, що між позивачем та відповідачем дійсно існували правовідносини з перевезення вантажу залізничним транспортом, що позивач є експедитором, власником вантажу - ТОВ «ОСОБА_3 Україна», встановив, що відповідач прийняв до перевезення вантаж пшениця у вказаній у позові кількості, що відбулося після сходження вагонів, втрата, недостача і псування вантажу.

- без зясування додаткових питань, які виникли у суду стосовно доказів позивача на доведення сплати провізної плати, суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що ані акт №1, ані Договір №03/ТЕО/15ПР/ДП-2-15311/НДЮдч не містить вказаної суми (без врахування ПДВ), натомість акт виконаних робіт №1 від 31.08.2015р., підписаний позивачем та ДП «Придніпровська залізниця», дійсно містить інформацію про вартість усіх послуг, наданих залізницею за календарний місяць серпень 2015р. 11001001,65 грн. без ПДВ. Позивачем разом з актом виконаних робіт №1 від 31.08.2015р. було надано до справи Розширений перелік залізничних документів на 22.08.2015р. ТехПД №1 та підкреслено позицію, в якій саме вказано відправку за накладною №46435251 та суму провізної плати за цією накладною 65196,00 грн. без ПДВ.

- суд першої інстанції не дослідив докази надані позивачем на підтвердження вартості втраченого вантажу. Позивачем у позовній заяві вказано, що вартість вантажу визначено за цінами, за які його було придбано фактичним постачальником товару ТОВ «ОСОБА_3 Україна», включити ж провізну плату, послуги експедитора, інші відповідні витрати постачальника (витрати на збут) можливо лише в ціну реалізації товару його наступному покупцеві. Таким чином, провізна плата 65196,00 грн., сплачена позивачем залізниці, не включена у вартість втраченого вантажу, а тому підлягає стягненню з відповідача у звязку із втратою вантажу за накладною №46435251.

Клопотанням (в порядку ст. 33 ГПК України) позивач просив залучити до матеріалів справи документи, що раніше до суду першої інстанції не надавались, оскільки позивач, як експедитор, не здійснює облік товарно-матеріальних цінностей, які передаються до перевезення власниками/відправниками вантажу. Тому позивач склав довідку про вартість вантажу лише після отримання подібної довідки від ТОВ «ОСОБА_3 Україна» та надав наступні документи: оригінал довідки ТОВ «Укрметалургтранс» №1116 від 31.05.2016р.; оригінал довідки ТОВ «ОСОБА_3 Україна» №198/03 від 14.05.2016р., засвідчену копію договору поставки « 27765 від 06.08.2015р.; засвідчену копію рахунку №185 від 06.08.2015р.; засвідчену копію платіжного доручення №6122 від 10.08.2015р., засвідчену копію видаткової накладної №195 від 06.08.2015р.; платіжне доручення №6122 від 10.08.2015р.

В додаткових поясненнях по справі ДП «Одеська залізниця» вважає рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016р. по справі №916/5170/15 таким, що прийнято відповідно до діючого законодавства і відповідає нормам матеріального та процесуального права, а позовні вимоги ТОВ «Укрметалургтранс» засновані лише на факті недостачі вантажу при його перевезені, але не мають під собою матеріального обґрунтування, так як позивачеві цим не були заподіяні будь-які збитки або втрати.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2016р. апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметалургтранс» на рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016р. була прийнята до розгляду у складі судді-доповідача: ОСОБА_5, суддів-членів колегії: ОСОБА_6, ОСОБА_7, судове засідання у справі було призначено на 24.05.2016р.

24.05.2016р. в судовому засіданні у справі оголошено перерву до 13.06.2016р.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 10.06.2016р. № 319 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи в звязку перебуванням судді Таран С.В. у відпустці, визначено наступний склад колегії суддів - Величко Т.А. - головуючий суддя, судді-учасники: ОСОБА_8, ОСОБА_6

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2016р. апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметалургтранс» на рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016р. була прийнята до розгляду у складі колегії суддів - судді-доповідача: ОСОБА_5, суддів-членів колегії: ОСОБА_8, ОСОБА_6

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2016р. розгляд справи відкладено у складі колегії суддів - судді-доповідача: ОСОБА_5, суддів-членів колегії: ОСОБА_8, ОСОБА_6, судове засідання у справі призначено на 23.06.2016р.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки господарським судом, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 21.08.2015р. зі станції Єлізарове ДП «Придніпровська залізниця» відправлено вантаж «пшениця» призначенням станція Чорноморська (експ.) ДП «Одеська залізниця» по залізничним накладним:

-№46435251: вагони 95537411, 95528519, 95536223, 95758710, 95757829;

-№46446944: вагони 95333654, 95327649, 95677829, 95829321, 95830048.

Відправник вантажу - ТОВ «Укрметалургтранс», про що вказано в накладних у графі 1 «відправник».

Вантажовласник вантажу - ТОВ «ОСОБА_3 Україна», про що вказано в графі 7 накладних «Заяви відправника».

Одержувач вантажу - ПАТ «Одеський припортовий завод» для ТОВ «Бориваж», про що вказано в накладних в графі 4 накладних «одержувач».

Загальна маса вантажу за накладною (відправкою) №46435251 складає 331040 кг, за накладною (відправкою) №46446944 - 331860 кг., про що вказано у графі 24, накладних.

Маса вантажу окремо по кожному вагону вказана у «Відомість вагонів», що є додатком до накладної.

22.08.2015р. на коліях ДП «Придніпровська залізниця» на 354 км дільниці Жовтокамянка - Апостолове при прямуванні поїзда №3501 сталося сходження 15-ти завантажених вагонів, з яких 9 вагонів відправлені позивачем ТОВ «Укрметалургтранс»: №№95537411, 95528519, 95536223, 95758710, 95757829, 95333654, 95327649, 95677829, 95829321.

З 8-ми вагонів вантаж (пшениця) розсипався на землю. Вагон №95829321 зійшов однією колісною парою, тому вантаж не постраждав. Вагон №95830048 - єдиний вагон, відправлений позивачем, що не зійшов з рейок, вантаж також не постраждав, вагон відправлений на станцію призначення за основною накладною та виданий вантажоодержувачу.

Внаслідок цієї події вантаж за накладною №46435251 на групу вагонів є втраченим; за накладною №46446944 на групу вагонів - доставлений і отриманий із недостачею та з погіршенням (втратою) якості.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України та ч. 2 ст. 307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначає позивач у позовній заяві, право предявлення претензій та позовів до залізниці належить позивачу (вантажовідправнику): за відправкою №46435251 на групу вагонів (втрата вантажу) - в силу підпункту а) п. 130 Статуту залізниць України та додатково - в силу п. 133 Статуту за переуступним підписом одержувача в графі 50 накладної; за відправкою №46446944 на групу вагонів (нестача та псування вантажу) - в силу п. 133 Статуту за переуступним підписом одержувача в графі 50 накладної.

Відправником вантажу виступав позивач на підставі Договору №07-у/15 від 29.05.2015 р., укладеного з власником вантажу ТОВ «ОСОБА_9 Україна», копія якого додана до матеріалів позовної заяви.

23.10.2015р. позивач звернувся із претензією №1664 до ДП «Придніпровська залізниця» і до ДП «Одеська залізниця», відповідно до якої просив повернути ТОВ «Укрметалургтранс» загальну суму, що підлягає відшкодуванню внаслідок повної втрати вантажу у розмірі 1 066501,25 грн., в тому числі вартості втраченого вантажу у розмірі 1001305,25 грн. та сплаченого тарифу за перевезення у розмірі 65196,00 з ПДВ.

У відповідь на претензію ДП «Одеська залізниця» надіслала лист №7131-01/1171 від 05.11.2015р., відповідно до якого зазначила, що претензія ТОВ «Укрметалургтранс» не може бути прийнята до розгляду згідно зі ст. 130 Статуту залізниць України у звязку з непредявленням оригіналу залізничної накладної, оригіналу рахунка, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу з вказаним у ньому номером залізничної накладної, по якій відправлений вантаж.

17.11.2015р. у відповідь на претензію ДП «Придніпровська залізниця» надіслала лист №МКРП 08/15-190, відповідно до якого зазначила, що відповідно до п.1 Правил заявлення претензій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №568/6856 із змінами і доповненнями, претензії про відшкодування збитків за втрату вантажу заявляються залізниці призначення вантажу. Відповідно до ст.114 Статуту залізниць України, поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу. На підставі вищезазначеного, претензія ТОВ «Укрметалургтранс» про повернення на розрахунковий рахунок суми у розмірі 65196,00 грн. визнана ДП «Придніпровська залізниця» безпідставною.

Позивач зазначає, що за накладною №46446944 було відправлено 5 вагонів.

Вагон №95830048 прибув по основній відправці (накладній) №46446944 та виданий одержувачу без претензій згідно до вимог Правил видачі вантажу із складанням комерційного акту АА №021605/48 від 01.09.2015р. на ту частину вантажу (вагони №№95829321, 95333654, 95327649, 95677829), що не прибула.

Частина вантажу у вагоні №95829321 прибула по досильному документу (накладній) №46938098, видана одержувачу без претензій, на підставі основної накладної №46446944 та із складанням нового комерційного акту АА№021606/51 від 10.09.2015 р на ту частину вантажу (вагони №№ 95333654, 95327649, 95677829), що не прибула. Згідно правил видачі вантажу комерційний акт АА №021605/48 від 01.09.2015р. станцією призначення вилучено.

Вантаж з вагонів №№ 95333654, 95327649, 95677829 було розсипано на місці сходження вагонів. Розсипану пшеницю частково було зібрано працівниками ДП «Придніпровська залізниця» на місці події, вивезено на вантажний майданчик МЧ-3 на станції Апостолове з подальшим перевезенням для очищення на ТОВ «Апостолово «Агро» та передано власнику вантажу ТОВ «ОСОБА_3 Україна» за актом приймання-передачі від 04.09.2015р. 178 720,00 кг, за товарно-транспортними накладними №036 та №037 - 10 086 кг. Власником вантажу ТОВ «ОСОБА_3 Україна» укладено договір з ТОВ «Апостолово «Агро» на очищення пшениці в загальній кількості 188 806 кг, яку передано на очищення ТОВ «Апостолово «Агро». Загальна маса вантажу пшениця після очищення зменшилася і склала 171300 кг.

Очищений вантаж зерно пшениці 5-го класу у кількості 171300кг було завантажено у нові (інші) вагони №№95811204, 95756326, 95833257 та відправлено на станцію призначення Чорноморська (експ.) ДП «Одеська залізниця» по досильному документу накладна №47391982 до основної накладної №46446944. Відправником по досильному документу виступав начальник станції Апостолове ДП «Придніпровська залізниця».

Як зазначає позивач, по накладній №46446944 відшкодуванню підлягає:

- 71 131,60 грн. - вартість недопоставленої пшениці;

- 19 536,49 грн. - сума на яку знизилася вартість очищеної пшениці;

- 45 126,00 грн. - витрати на очистку пшениці;

Всього - 135 794,09 грн.

26.10.2015р. позивач звернувся із претензією №1670 до ДП «Придніпровська залізниця» і до ДП «Одеська залізниця», відповідно до якої просив повернути ТОВ «Укрметалургтранс» загальну суму, що підлягає відшкодуванню внаслідок повної втрати вантажу у розмірі 184861,70 грн.

У відповідь на претензію ДП «Одеська залізниця» надіслала лист №77/4 від 16.11.2015р., відповідно до якого зазначила, що претензія ТОВ «Укрметалургтранс» не може бути прийнята до розгляду згідно зі ст. 130 Статуту залізниць України у звязку з непредявленням оригіналів залізничних накладних, оригіналів комерційних актів, рахунка відправника, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Відповідно до ст. 133 Статуту залізниць України право на предявлення претензії надано одержувачу вантажу, а саме Одеському припортовому заводу. Передача права на предявлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (залізничній накладній), а для уповноваженої особи довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

17.11.2015р. у відповідь на претензію ДП «Придніпровська залізниця» надіслала лист №МКРП 08/15-191, відповідно до якого зазначила, що відповідно до п.1 Правил заявлення претензій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №568/6856 із змінами і доповненнями, претензії про відшкодування збитків за втрату вантажу заявляються залізниці призначення вантажу. Відповідно до ст.114 Статуту залізниць України, поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу. На підставі вищезазначеного, залізниця може повернути провізну плату особі, якою здійснено сплату відповідних платежів та при умові відшкодування залізницею призначення збитків за втрату вантажу.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобовязані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно із ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що між ТОВ Укрметалургтранс (вантажовідправник) та залізницею (перевізник) укладений договір перевезення вантажу на користь ПАТ „Одеський припортовий завод для ТОВ „Бориваж (вантажоодержувач), оскільки в силу вимог ч.2 ст.307 ГК України, які кореспондуються з вимогами ч.3 ст.909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента) відповідно до вимог законодавства.

Між ДП „Придніпровська залізниця (експедитор) та ТОВ Укрметалургтранс (клієнт) 27.02.2015р. був укладений Договір №03ТЕО/15 ПР/ДН-2-15311/НЮдч про надання послуг з транспортного експедирування перевезень вантажів.

А між ТОВ ОСОБА_3 Україна (замовник) та ТОВ Укрметалургтранс (виконавець) 29.05.2015р. укладено договір №07-у/15 про надання виконавцем комплексну послугу з організації перевезення вантажів у залізничному рухомому складі.

Частиною 5 ст. 307 ГК України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 314 ГК України, яка кореспондується зі статтею 310 Статуту залізниць України встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата або пошкодження сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу в розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Позивач стверджує, що 21.08.2015р. зі станції Єлізарове ДП Придніпровська залізниця ним було відправлено вантаж пшениця призначенням станція Чорноморська ДП Одеська залізниця по залізничним накладним №46435251 (5 вагонів), №46446944 (5 вагонів).

22.08.2015р. на коліях ДП Придніпровська залізниця на 354 км дільниці Жовтокамянка - Апостолове при прямуванні поїзда №3501 сталося сходження 15-ти завантажених вагонів, з яких 9 це вагони відправлені позивачем ТОВ Укрметалургтранс. З 8-ми вагонів вантаж (пшениця) розсипався на землю. Один вагон зійшов однією колісною парою, а тому вантаж не постраждав. Один вагон не зійшов з рейок, вантаж також не постраждав, і був відправлений на станцію призначення та виданий вантажоодержувачу.

Як зазначає позивач, внаслідок цієї події вантаж за накладною №46435251 на групу вагонів є втраченим; за накладною №46446944 на групу вагонів доставлений і отриманий з недостачею та з погіршенням (втратою) якості, що і стало підставою для звернення до суду із заявленим позовом, за яким вантаж зазначеною масою нетто 331040 кг. є втраченим відповідачем (перевізником), а тому він має відшкодовувати позивачу дійсну (фактичну) вартість втраченого вантажу. Власником втраченого вантажу є ТОВ ОСОБА_3 Україна, вантажовідправником вантажу виступив позивач на підставі договору №07у/15 від 29.05.2015р. На підтвердження фактичної (дійсної) вартості вантажу „пшениця 3-го класу по залізничній накладній №46446944 загальною масою нетто 194780кг. позивачем додано рахунки, за якими ТОВ «ОСОБА_3 Україна» придбало пшеницю,платіжне доручення на оплату, договори поставки пшениці, видаткові накладні.

На підтвердження зниження ціни вантажу, який втратив якість по залізничній накладній №46446944 загальною масою нетто 171300 кг позивач додав: довідку про те, за якою ціною реалізовано вантаж №2046/03 від 15.12.2015р.; інвойс №51727/545439/СОМ/1 від 30.09.2015р., контракт 51727/545439 від 15.09.2015р.

Позивач зазначає, що згідно ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Але оскільки вантажовідправником є транспортно-експедиторське підприємство, то слід застосовувати положення п. 6 Правил заявлення та розгляду претензій у редакції наказу Міністерства Інфраструктури України від 14.10.2014р. №513.

Статтею 924 ЦК України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 110 Статуту залізниць передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст. ст. 113, 127 вказаного Статуту, залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Відповідно до ст. 12 Закону України „Про залізничний транспорт залізниця повинна забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 вказаного закону передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу перевізники несуть відповідальність у розмирі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 114 Статуту залізниць України визначає, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

За ст. 117 Статуту залізниць України відправник або одержувач має право вважати вантаж втраченим і вимагати відшкодування за втрату, якщо вантаж не було видано одержувачу на його вимогу протягом 30 діб з моменту закінчення терміну доставки, а у разі перевезення вантажу у прямому змішаному сполученні - після закінчення двох місяців з дня приймання вантажу до перевезення.

Як вірно встановлено господарським судом, вантаж „пшениця, відправлений зі станції Єлізарове ДП Придніпровська залізниця за накладною №46435251 на групу вагонів є втраченим; за накладною №46446944 на групу вагонів доставлений і отриманий із недостачею та з погіршенням (втратою) якості.

Отже, відповідачем має бути відшкодовано позивачу дійсну (фактичну) вартість втраченого вантажу та пошкодженого вантажу.

За положеннями ст.ст. 114, 115 Статуту залізниць залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу), підписаної головним (старшим) бухгалтером .

Господарським судом підставно не взято до уваги рахунок позивача, який ґрунтується на документах, наданих власником вантажу - ТОВ ОСОБА_3 Україна, оскільки не власник, а відправник, як того вимагає закон, повинен засвідчити вартість вантажу, на яку залізниця несе відповідальність.

Положення ст. 115 Статуту залізниць кореспондується і з п. 6 Правил заявлення та розгляду претензій (наказ Мінтрансу України №334 від 28.05.2002р.)

Відповідно до п. 2.7 Розяснення Президії ВГСУ №04-5/601 від 29.05.2002 р. Про деякі питання вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею (в редакції роз'яснення Президії ВГСУ від 29.09.2008 за N 04-5/225), вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Господарським судом зроблено підставний висновок, з яким погоджується апеляційний господарський суд, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи відправника, які б підтверджували вартість втраченого вантажу, а отже, при оформленні документів відправник порушив ст. 115 Статуту залізниць. За таких обставин, господарський суд не може встановити дійсну вартість вантажу, в межах якої залізниця несе відповідальність.

Надання позивачем на підтвердження вартості вантажу документів фактичного постачальника (власника) вантажу - ТОВ ОСОБА_3 Україна господарським судом підставно оцінено, як таке, що не передбачено вимогами чинного законодавства.

В звязку із викладеним, не приймаються посилання скаржника на п. 6 Правил заявлення та розгляду претензій (ст.ст. 130, 137 Статуту) затвердженого наказом Міністерства Інфраструктури України 28.05.2002р. №334 (із змінами).

Також підставно господарський суд визнав, що документи, якими позивач підтверджує факт оплати провізної плати не можуть бути належним доказом перерахування грошових коштів в рахунок провізної плати, оскільки Акт №1 від 31.08.2015р., Розширений перелік залізничних документів на 22.08.2015р. ТехПД №1, Акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.10.2015р. не містять вказаної суми. Крім того, без належного доказу вартості всього вантажу неможливо встановити, чи включається дана сума у вартість втраченого вантажу.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Надані позивачем до суду апеляційної інстанції додаткові докази, а саме: довідка ТОВ «Укрметалургтранс» №1116 від 31.05.2016р. та довідка ТОВ «ОСОБА_3 Україна» №198/03 від 14.05.2016р., до уваги колегії суддів не приймаються, оскільки їх складено після прийняття рішення суду першої інстанції та позивачем не обґрунтовано неможливість їх подання суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016р. у справі №916/5170/15 залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметалургтранс» залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2016р. у справі 916/5170/15 без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук