ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 року Справа № 904/3402/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник;

інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "РОСТ`АГРО" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року у справі №904/3402/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "РОСТ`АГРО", м. Кривий Ріг

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОСЕРВІС Т.О.В.", м. Сквира, Сквирський район, Київська область

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецстрой девелопмент", м. Кривий Ріг

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг

про визнання недійсним договору факторингу,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року у даній справі (суддя Калиниченко Л.М.) долучено до матеріалів справи № 904/3402/16 довідку Відділення "Голосіївське" АТ "ОТП Банк" за № 019-05-03/307 від 30.05.2016р. з випискою по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОСЕРВІС Т.О.В.", м. Сквира, Сквирський район, Київська область.

В задоволенні клопотання 3-ї особи - ТОВ "Регул" за № б/н від 07.06.16р. про залучення ТОВ "Регул" до участі у даній справі в якості відповідача - відмовлено. В цій частині ухвала не оскаржується.

Клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг за № б/н від 07.06.16р. про припинення провадження у справі № 904/3402/16 - задоволено.

Припинено провадження по справі № 904/3402/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "РОСТ`АГРО", м. Кривий Ріг до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОСЕРВІС Т.О.В.", м. Сквира, Сквирський район, Київська область, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецстрой девелопмент", м.Кривий Ріг та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг (надалі - 3-я особа) про визнання недійсним договору факторингу (Договору про відступлення права вимоги від 08.02.2016р.)

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "РОСТ`АГРО", м. Кривий Ріг (далі - позивач) 26.04.16р. звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОСЕРВІС Т.О.В.", м. Сквира, Сквирський район, Київська область (далі - відповідач - 1), до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецстрой девелопмент", м.Кривий Ріг (далі - відповідач - 2 ) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг (надалі - 3-я особа) про визнання недійсним договору факторингу.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, ухвалою від 16.02.16р. господарський суд Дніпропетровської області порушив провадження у справі №904/509/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУЛ", 50023, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Серафимовича, буд.87 Б, , ввів процедуру розпорядження майном відносно боржника до 10.06.16р., розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, свідоцтво № 243 від 25.02.13р.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною дев'ятою статті 16 Господарського процесуального кодексу України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником тощо.

При цьому, на відміну від положень частини восьмої статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за приписами яких спори боржника з поточними кредиторами вирішуються шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, положення частини 4 ст. 10 цього Закону прямо не встановлюють порядку розгляду майнових спорів, стороною яких є боржник, в окремому позовному провадженні. Тому такі майнові спори підлягають розгляду судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та саме в межах цієї справи.

Системний аналіз положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Відтак, спір про визнання недійсним на підставі норм загального цивільного законодавства укладеного спірного договору про відступлення права вимоги від 08.02.16р. підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг, а не в окремому позовному провадженні.

Не погодившись з ухвалою суду, до апеляційної інстанції звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "РОСТ`АГРО" (позивач) із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на наступне.

16.02.16р. господарським судом Дніпропетровської області порушено справу про банкрутство ТОВ «Регул» № 904/509/16.

Станом на 07.06.16р. провадження у справі про банкрутство зупинено.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Отже, звернення з позовом в межах справи про банкрутство можливе лише тоді, коли відповідачем є особа, стосовно якої порушено провадження у справі про банкрутство. Натомість, ТОВ «Регул» у справі № 904/3402/16 бере участь як третя особа та не є відповідачем. Позовна вимога не спрямована до нього. За таких умов ч. 4 ст. 10 названого вище закону не підлягає застосуванню.

У відповідності із ст. 12 ГПК України дана справа підлягає розгляду у господарському суді Дніпропетровської області в окремому позовному провадженні.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду про припинення провадження у справі.

Частиною 7 ст. 106 ГПК України визначено, що у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про припинення провадження у справі справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

05.07.2016 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

В судовому засіданні присутній представник позивача надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Інші учасники апеляційного провадження у справі в судове засідання не зявилися. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для їх повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ними права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Вислухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 16.02.16р. господарський суд Дніпропетровської області порушив провадження у справі № 904/509/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГУЛ", 50023, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Серафимовича, буд.87 Б, , ввів процедуру розпорядження майном відносно боржника до 10.06.16р., розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, свідоцтво № 243 від 25.02.13р.

За результатами попереднього засідання, яке відбулось 26.04.16р., господарський суд затвердив реєстр вимог кредиторів по справі № 904/509/16, у тому числі визнані грошові вимоги позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "РОСТ`АГРО", м. Кривий Ріг на суму 1 698 786, 34 грн. з віднесенням їх до 4 черги задоволення вимог кредиторів, відповідача - 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНТАЖСПЕЦСТРОЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", м. Кривий Ріг на суму 525 819, 54 грн. з віднесенням до 4 черги задоволення вимог кредиторів, на суму 2 756, 00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "РОСТ`АГРО", м. Кривий Ріг (далі - позивач) 26.04.16р. звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАГРОСЕРВІС Т.О.В.", м. Сквира, Сквирський район, Київська область (далі - відповідач - 1), до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецстрой девелопмент", м.Кривий Ріг (далі - відповідач - 2 ) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг (надалі - 3-я особа) про визнання недійсним договору факторингу.

Позовна заява ґрунтується на тому, що 08.02.16р. між ТОВ "ОСОБА_3О.В." (первісним кредитором) та ТОВ Монтажспецстрой Девелопмент (новим кредитором) було укладено договір відступлення права вимоги (далі - договір факторингу).

Пунктом 1.1 договору факторингу визначено: "Первісний кредитор передає залежне йому право вимоги згідно з договором поставки № 22КНПА від 21.03.13р., укладеним між ТОВ "ОСОБА_3О.В.", як постачальником та ТОВ "Регул", як покупцем, а новий кредитор приймає право вимоги, належне первісному кредитору за основним договором.

Згідно п. 2.1 договору факторингу: "За передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти в сумі 180 000,00грн.".

На виконання договору факторингу ТОВ "Монтажспецстрой Девелопмент" сплатило ТОВ "ОСОБА_3О.В." суму 180 000 грн.

Правовідносини стосовно фінансування під відступлення права грошової вимоги урегульовано главою 73 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України справи про банкрутство розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною дев'ятою статті 16 Господарського процесуального кодексу України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником тощо.

Однак, на відміну від положень частини восьмої статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за приписами яких спори боржника з поточними кредиторами вирішуються шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, згідно ч. 4 ст. 10 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Отже, звернення з позовом в межах справи про банкрутство можливе лише тоді, коли відповідачем (боржником) є особа, стосовно якої порушено провадження у справі про банкрутство. Натомість, ТОВ «Регул» у справі №904/3402/16 бере участь як третя особа та не є відповідачем (боржником). Позовна вимога не спрямована до нього. За таких умов ч. 4 ст. 10 вищезазначеного Закону не підлягає застосуванню.

Колегія Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає, що спір про визнання недійсним на підставі норм загального цивільного законодавства укладеного між ТОВ "ОСОБА_3О.В." (первісним кредитором) та ТОВ "Монтажспецстрой Девелопмент" (новим кредитором) спірного договору про відступлення права вимоги від 08.02.16р. не підлягає розгляду в межах провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", м. Кривий Ріг, оскільки ТОВ "Регул" не є стороною цього договору. Він приймає участь в якості третьої особи.

Відповідно до ст. 12 ГПК України дана справа підлягає розгляду у господарському суді Дніпропетровської області в окремому позовному провадженні.

Суд першої інстанції цього не врахував та безпідставно припинив провадження у справі.

Частиною 7 ст. 106 ГПК України визначено, що у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про припинення провадження у справі, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, справу передати на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "РОСТ`АГРО" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року у справі №904/3402/16 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року у справі №904/3402/16 скасувати, справу передати на розгляд місцевого господарського суду.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 06.07.2016 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков