ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016р. Справа№ 914/4649/13

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.

суддя Синчук М.М.

суддя Король М.Р.

при секретарі М.Зубрицькій

Розглянула справу за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця особі регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів,

До відповідача-1: Стрийської районної державної адміністрації, м.Стрий, Львівська область,

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства Укртранснафта, м.Київ,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Міністерства інфраструктури України, м.Київ;

- Фонду державного майна України, м.Київ;

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: - Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м.Київ;

- Управління Держземагенства у Стрийському районі Львівської області, м.Стрий, Львівська область;

про визнання незаконним та скасування розпорядження районної державної адміністрації, скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

За участю представників:

Від позивача : ОСОБА_1 представник;

Від відповідача 1: не зявився;

Від відповідача 2: ОСОБА_2 представник;

Від третьої особи 1: не зявився;

Від третьої особи 2: не зявився;

Від третьої особи 3: не зявився;

Від третьої особи 4: не зявився;

Суть спору: Державне територіально-галузеве обєднання Львівська залізниця звернулося Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача-1: Стрийської районної державної адміністрації, до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства Укртрпнснафта, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерства інфраструктури України, Фонду державного майна України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, Управління Держземагенства у Стрийському районі Львівської області про визнання незаконним та скасування розпорядження районної державної адміністрації, скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що 03.09.2013р. комісією в складі працівників ДТГО Львівська залізниця було встановлено, що на 5км+380 5км+420 перегону Стрий-Моршин з правої сторони по ходу кілометрів, при ширині смуги відведення залізниці 20-30 м., на відстані 13-26 м. від осі головної колії неправомірно розміщено газове обладнання, яке належить ВАТ Укртранснафта. На земельну ділянку, на котрій вставлено обладнання, на підставі розпорядження Стрийської районної державної адміністрації від 18.05.2006 р. № 369, відповідачу-2 було видано державний акт на право постійного користування землею.

Право залізниці на земельну ділянку (на якій встановлено газове обладнання) виникло задовго до набрання чинності ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та ніким припинене не було, а відтак оспорюване розпорядження та виданий на його підставі державний акт є незаконними та такими що порушують права і інтереси ДТГО «Львівська залізниця» на постійне користування наданою йому для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху земельною ділянкою.

Обставини справи: ухвалою від 13.12.2013року суд порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.

За результатами розгляду даної справи, 10.02.2014року Господарським судом Львівської області у складі судді Крупника Р.В. було прийнято рішення яким в позові відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного Господарського суду від 03.04.2014р. рішення Господарського суду Львівської області від 10.02.2014р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.07.2014р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.04.2014р. та рішення господарського суду Львівської області від 10.02.2014р. у справі № 914/4649/13 залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 07.10.2015р. скасовано постанову Вищого господарського суду України від 16.07.2014р., постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.04.2014р. та рішення Господарського суду Львівської області від 10.02.2014р. у справі № 914/4649/13, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду даної справи було визначено суддю Запотічняк О.Д.

Ухвалою від 05.11.2015р. суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 24.11.2015р.

В судове засідання 24.11.2015р. зявився представник позивача, представник третьої особи - Фонду державного майна України та представник третьої особи - НАК Нафтогаз України.

Відповідачі не забезпечили явки уповноважених представників в судове засідання. Представник відповідача 2 подав клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості подати відзив на позов. Треті особи №1,4 в судове засідання явки уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суд не повідомили.

Розгляд справи було відкладено на 08.12.2015р.

04.12.2015р. відповідач №2 подав відзив на позов та заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

В судове засідання 08.12.2015р. зявився представник позивача, представник відповідача №2 та представники третіх осіб №2 і №3.

Відповідач №1 не забезпечив явки уповноваженого представника в судове засідання, подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представники Міністерства інфраструктури України та Управління Держземагенства у Стрийському районі Львівської області в судове засідання не зявились, причин неявки не повідомили.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити. По суті спору пояснив, що 03.09.2013р. комісією в складі працівників ДТГО Львівська залізниця було встановлено, що на 5км+380 5км+420 перегону Стрий-Моршин з правої сторони по ходу кілометрів, при ширині смуги відведення залізниці 20-30 м., на відстані 13-26 м. від осі головної колії неправомірно розміщено газове обладнання, яке належить ВАТ Укртранснафта. Земельна ділянка на якій розміщено обладнання, належить відповідачу-2 на праві постійного користування, про що останньому видано державний акт на право постійного користування землею. Вказаний акт видано на підставі розпорядження Стрийської районної державної адміністрації (відповідача-1) від 18.05.2006 р. № 369.

Представник вважає, що розпорядження та виданий на його підставі державний акт підлягають скасуванню, оскільки, право залізниці на земельну ділянку (на якій встановлено газове обладнання) виникло задовго до набрання чинності ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та ніким припинене не було. Обгрунтовуючи свої доводи представник посилається на План границ полосы отвода линии Стрый-Станислав Львовской ж.д. с 1 км по 20 км розроблений у 1958 р. відділом землевпорядкування Дрогобицького Облсільгоспуправління. Також представник звернув увагу на те, що відповідно до законодавства, яке діяло на момент виникнення у залізниці права на землі смуги відведення в адміністративних межах Миртюківської сільської ради Стрийського р-ну Львівськох обл., вимоги щодо виготовлення та отримання держакту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив суд відмовити в їх задоволенні з підстав наведених у відзиві на позов. Пояснив, що на спірній земельній ділянці на території Миртюківської сільської ради Стрийського р-ну Львівської обл. проходять магістральні нафтопроводи Дружба (141 км нафтопроводу Броди-Держкордон). Саме на вказаному 141 км нафтопроводу Броди-Держкордон знаходяться лінійні засувки (запірна арматура), будівлі (блок-бокси) управління засувками, станція дренажного захисту (СЗД), контрольний пункт (КП), які відповідно до чинного законодавства є обєктами трубопровідного транспорту. Дані обєкти є державною власністю та перебувають на балансі філії Магістральні нафтопроводи Дружба ПАТ Укртранснафта. Державний акт на право постійного користування землею на території Миртюківської сільради виданий нафтопроводу Дружба ще 19.04.1963р., натомість у 2006 р. ВАТ Укртранснафта здійснювало переоформлення державних актів, оскільки такі, були видані на ДП магістральних нафтопроводів Дружба. Крім цього, межі землекористування узгоджувалися з позивачем у встановленому законом порядку, що підтверджується Актом № 2 встановлення та погодження меж землекористування на місцевості земельної ділянки ВАТ Укртранснафта від 05.05.2006р., а План границ полосы отвода линии Стрый-Станислав Львовской ж.д. с 1 км по 20 км, на який посилається позивач не є правовстановлюючим документом, адже єдиним правовстановлюючим документом на постійне користування земельною ділянкою є виключно державний акт.

Також представником відповідача №2 подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Представник відповідача стверджує, що державний акт на право постійного користування землею відповідачу-2 був виданий у 2006р., а спірна земельна ділянка надана відповідачу-2 ще у 1963р., відтак, позивачем було пропущено 3-річний строк для звернення до суду.

Представником позивача було подано заяву про продовження строку розгляду справи у відповідності до ст. 69 ГПК України для надання можливості подати додаткові пояснення по справі.

Ухвалою від 08.12.2015р. суд продовжив строк розгляду справи на 15 днів з 05.01.2016р. та відклав розгляд справи на 12.01.2016р.

В судовому засіданні 12.01.2016р. розгляд справи відкладався на 27.01.2016р. у звязку з неявкою представника відповідача №1, та представників третіх осіб №№ 1, 3, 4

Ухвалою від 14.01.2016р. було призначено колегіальний розгляд справи в складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 16.01.2016р. для розгляду даної справи було визначено колегію суддів в складі:

1. ОСОБА_3- головуючий суддя;

2. ОСОБА_4

3. ОСОБА_5

В судове засідання 27.01.2016р. зявилися представники позивача, РВ ФДМУ по Львівській області та ПАТ Укртранснафта. Представник РВ ФДМУ подав письмові пояснення по суті спору та долучив до справи ОСОБА_2 з Єдиного реєстру обєктів державної власності щодо державного майна згідно якого на балансі ДТГО «Львівська залізниця» обліковується державне майно - земельна ділянка ПЧ-5, як знаходиться за адресою: с.Миртюки, Стрийський район, Львівська область.

Представник відповідача надав суду Акт на право користування землею виданий нафтопроводу «Дружба» 19.04.1963 р.

В судовому засіданні 27.01.2016р. розгляд справи було відкладено на 17.02.2016р.

У звязку із перебуванням у відпустці судді Долінської О.З., згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.02.2016р., суддю Долінську О.З. було замінено на суддю Синчука М.М.

В судовому засіданні 17.02.2016р. розгляд справи було відкладено на 16.03.2016р.

18.02.2016р. від відповідача №1 на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких Стрийська районна державна адміністрація вважає позовні вимоги безпідставними та повністю підтримує заперечення відповідача №2. Відповідачем №1 звернено увагу на те, що на час виготовлення спірного державного акту (2006 рік) розмежування земель державної і комунальної власності у Стрийському районі Львівської області не проводилось. Оскільки спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, Стрийська районна державна адміністрація мала усі повноваження розпоряджатися даною земельною ділянкою.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Запотічняк О.Д., розгляд справи 16.03.2016р. не відбувся.

Ухвалою від 24.03.2016р. розгляд справи було призначено на 06.04.2016р.

В судове засідання 06.04.2016р. зявився представник позивача та представник відповідача.

Інші учасники судового процесу не забезпечили явки уповноважених представників в судове засідання.

Колегією суддів було встановлено, що Державне територіально-галузеве обєднання Львівська залізниця було реорганізовано.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що на базі ДТГО Львівська залізниця було створено Регіональну філію Львівська залізниця ПАТ Українська залізниця.

Оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують дані обставини, суд зобовязав позивача надати витяг з ЄДР ЮО та ФОП на Регіональну філію Львівська залізниця ПАТ Українська залізниця, Положення Про Регіональну філію Львівська залізниця ПАТ Українська залізниця, а також документи, які підтверджують, що Регіональна філія Львівська залізниця ПАТ Українська залізниця є правонаступником Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця, та відклав розгляд справи на 13.04.2016р.

08.04.2016р. на адресу суду надійшло клопотання позивача про заміну первинного позивача ДТГО Львівська залізниця на належного позивача ПАТ Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця.

Подане клопотання мотивоване тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 ДТГО Львівська залізниця () визначено підприємством залізничного транспорту загального користування, на базі якого утворюється ПАТ Українська залізниця. Товариство є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

До поданого клопотання долучено наказ ПАТ Українська залізниця №047 від 01.12.2015р. згідно п. 1 якого Регіональну філію Львівська залізниця наділено майном та земельними ділянками згідно з додатком. Однак згаданого додатку долучено не було.

В той же час згідно отриманих судом Спеціальних витягів з ЄДР ЮО ФОП та ГФ вбачається, що станом на 13.04.2016р. ДТГО Львівська залізниця () перебуває в стані припинення за рішенням засновників. Даних про державну реєстрацію припинення юридичної особи немає. До реєстру також внесено інформацію про державну реєстрацію 21.10.2015р. юридичної особи ПАТ Українська залізниця (ідентифікаційний код 40075815), яка є зокрема правонаступником ДТГО Львівська залізниця.

Оскільки з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що створено нову юридичну особу ПАТ Українська залізниця, яка є правонаступником всіх прав та обовязків ДТГО Львівська залізниця (позивач по справі), однак станом на 13.04.2016р. даних про державну реєстрацію припинення юридичної особи ДТГО Львівська залізниця немає, враховуючи, що 2-х місячний строк розгляду справи передбачений ст. 69 ГПК України спливає 16.04.2016р., суд ухвалою від зупинив провадження у справі до завершення процедури правонаступництва для надання позивачу можливості документально обґрунтувати, правонаступником яких саме прав та обовязків ДТГО Львівська залізниця є ПАТ Українська залізниця.

У звязку з оскарженням позивачем даної ухвали суду, матеріали справи були скеровані до Львівського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

19.05.2016р. позивачем було подано документи щодо правонаступництва ПАТ Українська залізниця прав та обовязків ДТГО Львівська залізниця, а саме передавальний акт та витяг із переліку земельних ділянок ДТГО Львівська залізниця, витяг із ЄДР ЮО та ФОП на ПАТ Українська залізниця та копію постанови КМУ про утворення ПАТ Українська залізниця.

30.05.2016р. позивачем було подано клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.06.2016року апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця було повернено скаржнику без розгляду.

09.06.2016р. матеріали справи повернулися на адресу Господарського суду Львівської області.

Ухвалою від 10.06.2016р. суд поновив провадження у справі та призначив розгляд справи на 29.06.2016р. Також даною ухвалою суд замінив позивача по справі Державне територіально-галузеве обєднання Львівська залізниця на його правонаступника Публічне акціонерне товариство Українська залізниця особі регіональної філії Львівська залізниця.

В судове засідання 29.06.2016р. зявився представник позивача та представник відповідача №2. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задоволити. Представник відповідача-2 позовні вимоги заперечив повністю.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

18.05.2006р. головою Стрийської районної державної адміністрації прийнято Розпорядження №369 Про затвердження технічної документації із землеустрою по підготовці до видачі Державних актів на право постійного користування земельними ділянками для виробничих потреб із земель трубопровідного транспорту на території Стрийського району філії Магістральні нафтопроводи Дружба ВАТ Укратранснафта, згідно якого вирішено передати земельні ділянки загальною площею 0,1579 га. у постійне користування для виробничих потреб на території Стрийського району філії Магістральні нафтопроводи Дружба ВАТ Укртранснафта згідно додатком та видати державні акти на право постійного користування земельними ділянками.

Згідно Додатку до вказаного Розпорядження, на території Миртюківської сільської ради філії Магістральні нафтопроводи Дружба ВАТ Укртранснафта затверджено технічну документацію по підготовці до видачі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,1429 га.

17.10.2006р. ВАТ Укртранснафта (надалі відповідач-2) видано Державний акт Серії ЯЯ№186883 на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,1429га. на території Миртюківської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Як встановлено судом та вбачається з Технічної документації із землеустрою для видачі державного акту, Рішення Миртюківської сільської ради №367 від 16.03.2006р., Державний акт Серії ЯЯ №186883 від 17.10.2006р. видано відповідачу-2 в порядку переоформлення державних актів на право постійного користування. До цього часу вказана земельна ділянка перебувала в постійному користуванні на підставі Акту на право користування землею, виданого 19.04.1963р. нафтопроводу Дружба (Том І а.с. 92-105).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р. №747, зокрема на базі Підприємства магістральних нафтопроводів «Дружба» було утворено Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України». А вже згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №256-р від 23.06.2001р., за пропозицією НАК «Нафтогаз України» на базі Державних акціонерних товариств «Магістральні нафтопроводи «Дружба» (м.Львів) та «Придніпровські магістральні нафтопроводи» (м.Кременчук), було утворено дочірнє підприємство НАК «Нафтогаз України» - ВАТ Укртранснафта.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема листа КТ НВФ Нові технології від 16.10.2013р. №1436/10 (Том І а.с. 33), під час проведення робіт щодо інвентаризації земель та видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою ДТГО Львівська залізниця, яка розташована в межах території Миртюківської сільської ради Стрийського району, а саме при перевірці обмінних файлів ін-4 виявлено, що земельна ділянка надана відповідачу-2 згідно Державного акту №186883 від 17.10.2006р. потрапляє в смугу відведення залізниці (дільниця Стрий-Івано-Франківськ 5+300 км.), створюючи таким чином накладку земельних ділянок одна на одну площею 0,1218га. Вказане унеможливлює подальше виконання робіт щодо інвентаризації земель та видачі позивачу державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

Крім цього, згідно акту обстеження земельної ділянки від 03.09.2013р.(Том І а.с. 22) складеного за участі представників позивача, вбачається, що на 5км+380м 5км+420м перегону Стрий-Моршин з правої сторони по ходу кілометрів знаходиться газове обладнання, яке огороджене сіткою розмірами: 3х3 м. і 2,5х2,5 м. на відстані 26 і 13 м. від осі головної колії. При цьому, як зазначає позивач, смуга відведення залізниці в даному місці становить 20-30м.

Позивач вважає, що право залізниці на земельну ділянку (на якій встановлено газове обладнання) виникло задовго до набрання чинності ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та ніким припинене не було, а відтак Розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації від 18.05.2006р. №369 та виданий на його підставі державний акт Серії ЯЯ№186883 є незаконними та такими що порушують права і інтереси ДТГО «Львівська залізниця» на постійне користування наданою йому для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху земельною ділянкою.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що право залізниці на земельну ділянку смуги відведення в межах Миртюківської сільської ради Стрийського району Львівської області, в тому числі на передану на підставі оскаржуваного розпорядження, виникло згідно Планом границ полосы отвода линии Стрый-Станислав Львовской ж.д. с 1 км по 20 км розроблений у 1958 р. відділом землевпорядкування Дрогобицького Облсільгоспуправління. Також на думку позивача в силу законодавства, яке діяло на момент виникнення в 1958 році права залізниці на землі смуги відведення в адміністративних межах Миртюківської сільської ради Стрийського району Львівської області, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту на дані земельні ділянки не передбачалися.

Однак дана позиція позивача спростовується наступним.

Так, відповідно до п.п. 27, 32 Инструкции о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода, затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30.01.1963р. містять прямі вимоги щодо обовязковості складення документів на право користування землею та порядок зберігання актів на право користування землею підрозділами залізниць, а п. 10 Положения о землях, предоставленных транспорту, яке затверджене постановою РНК СРСР 07.02.1933р. регламентує оформлення прав на землі, закріплені, зокрема, за наркоматом шляхів сполучення та водного транспорту і його органів в порядку, встановленому законодавством союзних республік. Водночас, частина ІV діючого на той час Земельного кодексу УСРР, затвердженого постановою ВЦВК від 29.11.1922р. (із змінами та доповненнями від 27.06.1927р.), передбачала обовязковість оформлення, державної реєстрації та видачі землекористувачам правопідтверджуючих документів на землю. Розділ ІІ постанови ВЦВК й РНК УСРР від 23.09.1925р. Про земельні розпорядки в смузі міст і містечок (діяла до 1984 року) також передбачав, зокрема, що всі без винятку земельні ділянки в межах міської смуги підлягають державній реєстрації, що засвідчується актами реєстрації та витягами з них.

Крім того, стаття 10 закону СРСР від 13.12.1968р. Об утверждении основ законодательства Союза ССР и союзных республик встановлювала обовязковість оформлення державних актів на право користування землею та видачі їх землекористувачам, яким заборонялось користування наданою земельною ділянкою до видачі державного акту. Прийнята на зміну постанові ВЦВК й РНК УСРР від 23.09.1925р. постанова РМ УРСР №136 від 20.03.1984р. Про затвердження Положення про землі міст і селищ міського типу Української РСР також містила аналогічні вимоги.

Слід звернути увагу на те, що дана справа вже розглядалась Господарським судом Львівської області і за результатами її розгляду 10.02.2014року судом було прийнято рішення яким в позові відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного Господарського суду від 03.04.2014р. рішення Господарського суду Львівської області від 10.02.2014р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.07.2014р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.04.2014р. та рішення господарського суду Львівської області від 10.02.2014р. у справі № 914/4649/13 залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 07.10.2015р. скасовано постанову Вищого господарського суду України від 16.07.2014р., постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.04.2014р. та рішення Господарського суду Львівської області від 10.02.2014р. у справі № 914/4649/13, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

У своїй постанові верховний суд України дійшов висновку, що наявність чи відсутність у землекористувача в даному випадку ДТГО «Львівська залізниця» документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено законом.

Верховний суд вважає, що спірна земельна ділянка належить до земель державної власності, а саме до земель залізничного транспорту, які не можуть передаватися у приватну власність, тому Стрийська РДА не мала законних повноважень розпоряджатися землями такої категорії.

Як вважає Верховний суд України, для надання правового висновку стосовно законності державного акта на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,1429 га на території Миртюківської сільської ради Стрийського району Львівської області від 17 жовтня 2006 року № 186883, виданого на підставі розпорядження Стрийської РДА від 18 травня 2006 року № 369 "Про затвердження технічної документації із землеустрою по підготовці до видачі Державних актів на право постійного користування земельними ділянками для виробничих потреб із земель трубопровідного транспорту на території Стрийського району філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" ВАТ "Укратранснафта" суди попередніх інстанцій повинні були належним чином дослідити оспорюваний акт з урахуванням спеціального статусу земельної ділянки визначеної законом, а також з огляду на перебування цієї земельної ділянки у державній власності та її належності до земель залізничного транспорту.

Відповідно до ст.11128 ГПК України, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про транспорт» єдину транспортну систему України становлять:

- транспорт загального користування (залізничний, морський, річковий, автомобільний і авіаційний, а також міський електротранспорт, у тому числі метрополітен);

- промисловий залізничний транспорт;

- відомчий транспорт;

- трубопровідний транспорт;

- шляхи сполучення загального користування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України Про залізничний транспорт землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України Про транспорт.

До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та звязку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України Про транспорт (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку обєктів транспорту.

Частиною 1 статті 23 Закону України Про транспорт, яка кореспондується з положеннями статті 68 Земельного кодексу України, встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та звязку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Відповідно до положень Земельного кодексу України (в редакції станом на травень 2006 року) до земель транспорту належать землі, надані підприємствам, установам та організаціям залізничного, автомобільного транспорту і дорожнього господарства, морського, річкового, авіаційного, трубопровідного транспорту та міського електротранспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об'єктів транспорту. Землі транспорту можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ст. 67 ЗК України).

Відповідно до ст. 68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Водночас, до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, надані під наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також під наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів встановлюються охоронні зони (ст. 73 ЗК України).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про трубопровідний транспорт» магістральний трубопровідний транспорт має важливе народногосподарське та оборонне значення і є державною власністю України.

Відповідно до п. 1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно п.1 ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку і право постійного землекористування відповідно до ст. 126 ЗК України є державний акт.

Судом встановлено, що станом на травень 2006 року (дату видачі оскаржуваного розпорядження) спірна земельна ділянка перебувала в постійному користуванні відповідача №2 на підставі Акту на право користування землею, виданого 19.04.1963р. нафтопроводу Дружба

Як уже зазначалося судом, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р. №747, зокрема на базі Підприємства магістральних нафтопроводів «Дружба» було утворено Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України». А вже згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №256-р від 23.06.2001р., за пропозицією НАК «Нафтогаз України», на базі Державних акціонерних товариств «Магістральні нафтопроводи «Дружба» (м.Львів) та «Придніппровськімагістральні нафтопроводи» (м.Кременчук), було утворено дочірнє підприємство НАК «Нафтогаз України» - ВАТ Укртранснафта, 100 % акцій якого залишено у державній власності та передано до статутного фонду НАК «Нафтогаз України»

Слід також зазначити, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 «Про утворення ПАТ «Українська залізниця» 100% акцій ПАТ Українська залізниця належать державі.

Отже як позивач так і відповідач 2 перебувають у державній власності.

Як вбачається з державного акту №186883, цільове призначення земельної ділянки передано відповідачу №2, «Для трубопровідного транспорту».

Таким чином спірна земельна ділянка була передана у постійне користування для обслуговування магістрального нафтопроводу, який є державною власністю.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що в даному випадку державний акт на право постійного користування земельною ділянкою лише переоформлявся, оскільки до цього часу відповідач №2, який є правонаступником Державного акціонерного товариства «Магістральні нафтопроводи «Дружба», користувався даною земельною ділянкою з 1963 року на підставі Акту на право користування землею, виданого 19.04.1963р.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних відносин) Надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Пунктом 12 Розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України було визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності

повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Доказів розмежування земель державної і комунальної власності на момент прийняття спірного розпорядження та виготовлення спірного державного акту, сторонами суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В розумінні ст.1 ГПК України підприємства, установи та організації мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позивача, то суд зазначає наступне.

Як зазначає Пленум Вищого господарського суду України у своїй постанові від 29.05.2013р. №10, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставним в силу положень закону, підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача відсутні.

Керуючись ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.07.2016р.

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.

Суддя Синчук М.М.

Суддя Король М.Р.