ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Справа № 921/1373/14-г/8

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Козир Т.П.,
Татькова В.І.,

розглянув касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
на рішення та постановугосподарського суду Тернопільської області від 27.11.2015 Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016
у справі№ 921/1373/14-г/8
господарського судуТернопільської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Козівський цукровий завод", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Збаражський цукровий завод", 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Боршівський цукровий завод", 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланівецький цукровий завод", 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "Хоросківський цукровий завод" 6. Товариства з обмеженою відповідальністю "Бучацкий цукровий завод", 7. Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Агрохолдинг"
простягнення грошових коштів
за участю представників:
від позивача: Атаманюк Т.О., від відповідача-7: Сліпченко О.В.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.06.2016 у справі №921/1373/14-г/8 касаційну скаргу ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" прийнято до провадження у складі колегії суддів: Самусенко С.С. - головуючий, Плюшко І.А., Татьков В.І. у відповідності до протоколу передачі справи раніше визначеному складу колегії суддів від 09.06.2016.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Вищого господарського суду України від 16.06.2016 призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у судовій справі №921/1373/14-г/8 у зв`язку із відпусткою судді Плюшка І.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.06.2016 у справі №921/1373/14-г/8 касаційну скаргу прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: Самусенко С.С. - головуючий, Козир Т.П., Татьков В.І. відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.06.2016.

В судовому засіданні колегія суддів на стадії розгляду касаційної скарги визначилась у задоволенні клопотання відповідача-7 про повернення касаційної скарги та залишення її без розгляду відмовити за безпідставністю.

1. Зміст позовних вимог, рішення судів по справі та стислий виклад підстав подання позову до поручителя

ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до господарського суду із позовом до відповідачів 1-7 про стягнення із відповідачів 1-6 солідарно з відповідачем 7 заборгованості за кредитним договором №20-3530/2-1 від 19.12.2011.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 20.02.2015 у справі №921/1373/14-г/8, залишеним у цій частині без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 та Вищого господарського суду України від 29.09.2015, позовні вимоги до відповідачів 1-6 задоволено частково з урахуванням перерахунку пені, стягнуто:

- з ТОВ "Козівзький цукровий завод" заборгованість за кредитним договором № 20-3530/2-1 від 19.12.2011 в розмірі 4 663 423 дол. США 35 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 становить 62649049 грн. 52 коп. та 23330 грн. 95 коп., з яких: 4 555 964 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 становить 61205426 грн. 32 коп. заборгованість за кредитом; 107 459 дол. США 35 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 становить 1 443 623 грн. 20 коп. заборгованість за відсотками; 23 330 грн. 95 коп. пеня;

- з ТОВ "Збаражський цукровий завод" заборгованість за кредитним договором №20-3530/2-1 від 19.12.2011 в розмірі 8 917 151 дол. США 09 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 становить 119794173 грн 72 коп. та 44 612 грн. 16 коп., з яких: 8 711 673 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 становить 117 033 773 грн. 74 коп. заборгованість за кредитом; 205 478 дол. США 09 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 становить 2 760 419 грн 99 коп. заборгованість за відсотками; 44 612 грн. 16 коп. пеня;

- з ТОВ "Борщівський цукровий завод" заборгованість за кредитним договором №20-3530/2-1 від 19.12.2011 в розмірі 3 476 586 дол. США 04 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 становить 46704919 грн 25 коп. та 17 393 грн. 19 коп., з яких: 3 396 475 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 становить 45 628 696 грн. 88 коп. заборгованість за кредитом; 80 111 дол. США 04 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 становить 1 076 222 грн 36 коп. заборгованість за відсотками; 17 393 грн. 19 коп. пеня;

- з ТОВ "Ланівецький цукровий завод" заборгованість за кредитним договором №20-3530/2-1 від 19.12.2011 р. в розмірі 3 406 649 дол. США 50 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 45 765 382 грн 47 коп. та 17 043 грн. 37 коп., з яких: 3 328 150 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 44 710 809 грн. 74 коп. заборгованість за кредитом; 78 499 дол. США 50 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 1 054 572 грн 72 коп. заборгованість за відсотками; 17 043 грн 37 коп. пеня.

- з ТОВ "Хоросківський цукровий завод" заборгованість за кредитним договором №20-3530/2-1 від 19.12.2011 р. в розмірі 9 527 145 дол. США 20 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 127 988 935 грн 73 коп. та 47 663 грн. 92 коп., з яких: 9 307 611 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 125 039 684 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом; 219 534 дол. США 20 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 2 949 251 грн 51 коп. заборгованість за відсотками; 47 663 грн 92 коп. пеня.

- з ТОВ "Бучацкий цукровий завод" заборгованість за кредитним договором №20-3530/2-1 від 19.12.2011 р. в розмірі 4 299 193 дол. США 40 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 57755935 грн 93 коп. та 21508 грн. 71 коп., з яких: 4 200 127 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 56 425 064 грн. 73 коп. заборгованість за кредитом; 99 066 дол. США 40 центів, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 р. становить 1 330 871 грн 19 коп. заборгованість за відсотками; 21 508 грн 71 коп. пеня.

В частині позовних вимог до поручителя ТОВ "Мрія Агрохолдинг" справу було направлено на новий розгляд постановою Вищого господарського суду України від 29.09.2015.

Тому справа розглядалась господарськими судами неодноразово в частині позовних вимог до поручителя - відповідача 7.

Позовні вимоги в цій частині мотивовано невиконанням відповідачами 1-6 як боржниками умов кредитного договору та відповідачем 7 як поручителем вимог банку про погашення заборгованості відповідачів 1-6 за кредитним договором.

При новому розгляді справи в цій частині позивач вказав, що порука відповідача 7 не припинилася, оскільки наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості свідчать, що банком не застосовувались підвищені процентні ставки, передбачені договорами про внесення змін до кредитного договору, а тому ці зміни не призвели до зміни зобов`язання, забезпеченого порукою, та не призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

2. Стислий виклад суті рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів та мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 27.11.2015 у справі №921/1373/14-г/8 (суддя Стадник М.С.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 (судді: Мельник Г.І. - головуючий, Дубник О.П., Матущак О.І.), в позові в частині солідарного стягнення з поручителя ТОВ "Мрія Агрохолдинг" заборгованості в сумі 34 290 148,57 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 22.09.2014 складає 460 658 416,48 грн. та пені в сумі 171552,30 коп. відмовлено.

Суди послалися на норми ч.1 ст. 559, ст.ст. 203, 207, 628, 638, 639, 651, 654, 653 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 184 ГК України.

Суди вказали, що внесені договорами про внесення змін до кредитного договору зміни призвели до зміни зобов`язання, забезпеченого порукою, та, відповідно, до збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди.

Тому господарські суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що з укладенням договорів про внесення змін до кредитного договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії порука ТОВ "Мрія Агрохолдинг" за договором поруки припинилась, у зв`язку з чим відсутні підстави для покладення на поручителя відповідальності за неналежне виконання позичальниками зобов`язань за кредитним договором.

3. Підстави та норми, з посиланням на які оскаржено судові рішення господарських судів

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. 559 ЦК України, ст.ст.32-34, 43 ГПК України, просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скаржник стверджує, що судами не було досліджено лист ТОВ "Мрія Агрохолдинг" від 04.07.2014, відповідно до змісту якого поручитель повідомив банк про обізнаність з умовами договорів про внесення змін від 11.07.2012, 30.05.2014, 26.06.2014 та із всіма іншими змінами до кредитного договору №20-3530/2-1 від 19.12.2011 та підтверджує свої зобов`язання за договором поруки.

4. Досліджені докази та встановлені господарськими судами попередніх інстанцій обставини справи

19.12.2011 між банком - позивачем та відповідачами 1-6 як позичальниками укладено кредитний договір про відкриття мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії №20-3530/2-1.

За умовами вказаного кредитного договору банк зобов`язався надати позичальникам (позичальник 1 та/або позичальник 2 та/або позичальник 3 та/або позичальник 4 та/або позичальник 5 та/або позичальник 6) кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 33500000 доларів США, на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

За п.3.2 договору проценти за користування кредитом нараховуються банком та сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком та позичальником змінюваної процентної ставки в розмірі LIBOR трьох-місячний плюс 10 процентів річних.

Позичальник дає свою згоду на те, що банк здійснює зміну розміру процентної ставки на підставі фактичного значення LIBOR трьох-місячний у зазначені дати зміни процентів без будь-яких додаткових погоджень з позичальником.

У випадку порушення позичальниками строків погашення кредиту, встановлених пунктами 2.1, 2.2 договору, з наступного дня нараховуються проценти на прострочений кредит чи його частину в розмірі 18 %.

22.12.2011 між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" як кредитором та ТОВ "Мрія АгроХолдинг" як поручителем укладено договір поруки №20-3604/3-3 на забезпечення зобов`язань позичальників за кредитним договором №20-3530/2-1 від 19.12.2011.

Поручитель зобов`язався на засадах солідарного боржника відповідати перед кредитором у випадку невиконання та/або прострочення виконання позичальниками зобов`язань за кредитним договором по сплаті

- заборгованості по наданому кредиту в розмірі 33500000 дол. США;

- нарахованих за користування кредитними коштами процентів виходячи із встановленої кредитором процентної ставки у розмірі 3-місячний Libor + 10% процентів річних, процентів за неправомірне користування кредитними коштами у розмірі 18% річних;

- при настанні умов, передбачених кредитним договором, процентів у розмірі та у порядку, передбаченому кредитним договором, комісійних винагород, передбачених кредитним договором;

- неустойки (штрафу, пені);

- збитків завданих кредиторові, понесених останнім внаслідок невиконання позичальниками умов кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

Пунктом 5.2 договору поруки сторони передбачили, що всі зміни і доповнення до цього договору приймаються за взаємною згодою сторін і укладаються в простій письмовій формі шляхом укладення договорів про внесення змін і доповнень, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно договору про внесення змін №20-0223/2-1 від 01.02.2012 до кредитного договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №20-3530/2-1 від 19.12.2011 сторони кредитного договору погодили, що при належному виконанні позичальником зобов`язань за цим договором максимальний розмір процентної ставки становить 15% річних.

21.03.2012 між банком та поручителем укладено договір про внесення змін №20-0920/3-3 до договору поруки №20-3604/3-3 від 22.12.2011, відповідно до умов якого погоджено, що максимальний розмір процентної ставки при належному виконанні позичальником зобов`язань за кредитним договором становить 15% річних.

В договорі про внесення змін від 11.07.2012 №20-2073/2-1 до кредитного договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії сторони кредитного договору встановили випадки, коли банк має право збільшити процентну ставку за користування кредитом на 3 процентних пункти.

В договорі від 15.10.2012 № 20-3534/2-1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору сторонами встановлено обов`язок позичальника-4 сплатити комісійну винагороду у розмірі 10 000 грн. протягом 3 робочих днів з дати укладення цього договору за внесення змін до кредитного договору.

Договором від 24.04.2013 №20-1354/2-1 про внесення змін до кредитного договору сторони надали банку право збільшити процентну ставку за користування кредитом на 1 процентний пункт за кожне встановлене ними порушення.

Договором від 26.06.2014 №20-1693/2-1 про внесення змін до кредитного договору сторони встановили, що проценти, нараховані банком по 31.05.2014 (включно), термін сплати яких настав, сплачуються позичальником до 01.07.2014 (включно).

Судами встановлено, що на виконання умов кредитного договору у відповідності до заяв позичальників банк надав позичальникам кредитні кошти. Натомість позичальники взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом виконували неналежним чином.

Господарськими судами встановлено наявність у позичальників заборгованості за кредитним договором та стягнуто її з позичальників.

Надавши оцінку договорам №20-2073/2-1 від 11.07.2012, №20-3534/2-1 від 15.10.2012, №20-1354/2-1 від 24.04.2013 про внесення змін та доповнень до кредитного договору, господарські суди попередніх інстанцій встановили, що після їх укладення обсяг відповідальності поручителя дійсно збільшився, але без його згоди.

При застосуванні банком збільшених відсотків такі би складали: 3- місячний Libor + 10% +15% (за порушення абз.19-23 п.4.3.4 кредитного договору в період з 11.07.2012 по 24.04.2013) = більше 25%, при застосуванні банком 15% базових +15% =30%, а при застосуванні банком базових 18% +15%= 33% річних.

При цьому, відсотки за порушення умов договору, за які банк встановив додаткову відповідальність, мають іншу правову природу, і їх не можна ототожнювати із відсотками за користування кредитом, які є платою за кредит.

5. Нормативно-правові акти, які підлягають застосуванню при вирішенні спору

За ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

За ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

6. Мотиви та норми права, з яких виходить Вищий господарський суд України при прийнятті постанови

Закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Так, за змістом частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Отже, припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України можливе тоді, коли наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди (див. постанову ВСУ від 23.12.2014 у справі №916/101/14).

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

За частиною другою ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на те, що умовами договору поруки №20-3604/3-3 від 22.12.2011 поручитель зобов`язався сплатити максимально 15% річних при належному виконанні позичальниками умов кредитного договору, і у випадку порушення позичальниками строків погашення одержаного кредиту сплачувати 18 % річних як за неправомірне користування кредитними коштами, застосування збільшеної відсоткової ставки за порушення інших умов кредитного договору, які не стосуються строків погашення суми кредиту, збільшує обсяг його відповідальності.

За встановленими судами обставинами після укладення договорів про внесення змін №20-2073/2-1 від 11.07.2012, №20-3534/2-1 від 15.10.2012, №20-1354/2-1 від 24.04.2013 до кредитного договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №20-3530/2-1 від 19.12.2012 порука ТОВ "Мрія Агрохолдинг" на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України припинилася.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимог позивача до поручителя.

Посилання скаржника на не дослідження судами листа поручителя про обізнаність із змінами не заслуговує на увагу. Висновки господарських судів попередніх інстанцій ґрунтуються на доказах, наведених і досліджених в оскаржуваних рішенні та постанові і відповідають положенням чинного законодавства. Позивачем не доведено надання згоди поручителя на внесення вказаних змін до кредитного договору, яке було б оформлено належним чином. Відповідні зміни до договору поруки не вносилися.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача-7, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи встановлені судами обставини, касаційна інстанція вважає, що попередніми судовими інстанціями не порушено вимог законодавства, зокрема, ст.559 ЦК України та ст.ст.32-34, 43 ГПК України.

Доводи скаржника щодо порушення та неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження.

Рішення першої інстанції та постанова апеляційної інстанції є правомірними.

Відповідно до ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 у справі №921/1373/14-г/8 залишити без змін.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: Т. Козир

В. Татьков