ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016р. Справа№ 914/1274/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 підприємства Транс-Атлас, с.Піддубці Луцького району Волинської області

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна правова фірма Династія, м.Львів

про стягнення 3 300,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився.

Заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено ОСОБА_1 підприємством Транс-Атлас до відповідача ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна правова фірма Династія про стягнення 3 300,00 грн.

Ухвалою суду від 16.05.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 07.06.2016р. Ухвалою суду від 07.06.2016р. розгляд справи відкладено на 21.06.2016р.

Сторони явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Станом на 21.06.2016р. від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд,-

встановив:

23.10.2015р. між ОСОБА_1 підприємством Транс-Атлас (перевізник) та ОСОБА_1 підприємством Виробничо-комерційна правова фірма Династія (замовник) укладено замовлення №45 відповідно до якого перевізник зобовязався за дорученням замовника здійснити перевезення вантажу за маршрутом м.Великі Мости с.м.т.Клевань автомобільним транспортом Вольво ДНЗ АС7720ВН, п/причіп ДНЗ АС4287ХТ.

Вартість перевезення відповідно до вказаного замовлення становить 4 000,00 грн.

Згідно із замовленням оплата здійснюється протягом 3 банківських днів по оригіналам документів.

Позивач стверджує, що він на виконання заявки здійснив перевезення вантажу за маршрутом м.Великі Мости с.м.т.Клевань. Однак, за твердженням позивача, відповідач порушив взяті на себе зобовязання, здійснивши лише часткові оплати на суму 700,00 грн.

Отже, як стверджує позивач, заборгованість відповідача становить 3 300,00 грн., які Приватне підприємство Транс-Атлас просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна правова фірма Династія.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч.1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За умовами ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як вбачається із матеріалів справи 23.10.2015р. між сторонами укладено замовлення №45 про надання транспортно-експедиційних послуг відповідно до якого, позивач зобовязався за дорученням відповідача здійснити перевезення вантажу за маршрутом м.Великі Мости с.м.т.Клевань автомобільним транспортом Вольво ДНЗ АС7720ВН, п/причіп ДНЗ АС4287ХТ.

У підтвердження виконання перевезення позивачем подано копію товарно-транспортної накладної №45 від 23.10.2015р. Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено копію листа ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна правова фірма Династія вих. №1-03 від 14.03.2016р., у якому відповідач просить розтермінувати оплату заборгованості за надані транспортні послуги.

Перш за все, суд звертає увагу, що згідно п.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК. У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Оглянувши копію товарно-транспортної накладної №45 від 23.10.2015р. та копію листа ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна правова фірма Династія вих. № 1-03 від 14.03.2016р., суд встановив, що вони не засвідчені належним чином.

Тим не менше, суд дослідив копію товарно-транспортної накладної і встановив, що вона не містить жодних відомостей стосовно позивача. Зокрема, як вбачається з накладної, перевізником є відповідач, а відтак суд не може брати її до уваги як доказ надання позивачем послуг перевезення згідно замовлення №45 про надання транспортно-експедиційних послуг. Разом з тим, доказів передачі (надіслання) позивачем товарно-транспортної накладної відповідачу матеріали справи не містять.

Окрім цього, суд також не може брати до уваги копію листа ОСОБА_1 підприємства Виробничо-комерційна правова фірма Династія вих. № 1-03 від 14.03.2016р. у якому відповідач просить розтермінувати оплату заборгованості за надані транспортні послуги, оскільки в ньому не зазначено на підставі якого замовлення чи договору виникла така заборгованість.

Суд звертає увагу, що замовлення про надання транспортно-експедиційних послуг № 45 від 23.10.2015р. не може бути доказом фактичного надання послуг з перевезення вантажу. Інших доказів у підтвердження того, що перевезення здійснене саме позивачем матеріали справи не містять.

Долучений до матеріалів справи договір № 22/10/15 від 22.10.2015р., що укладений між позивачем та відповідачем, не тільки за назвою але й за своїм змістом є договором про надання транспортних послуг у міжнародному сполученні, тим не менше, жодних привязок до договору товарно-транспортна накладна, лист чи замовлення не містять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не доведено підстав позову належними та допустимими доказами.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №343 від 18.04.2016р. на суму 1 378,00 грн., який відповідно до норм ст. 49 ГПК слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 29.06.2016р.

Суддя Петрашко М.М.