КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Справа№ 910/15873/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Прокоф'єва Л.В.-представник;

від відповідача: Халимон С.В.-представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року

у справі № 910/15873/13

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 718 182, 65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року (суддя Головіної К.І.) заяву ПАТ "Київенерго" задоволено частково та визнано наказ господарського суду міста Києва від 19.02.2014 у справі №910/15873/13 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені в сумі 429 185,05 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій просив її скасувати в частині задоволення вимог заяви.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Синиця О.Ф., судді: Зеленін В.О., Пашкіної С.А.

21.06.2016 через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 № 09-52/2565/16 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) у справі Синиці О.Ф. на лікарняному, відповідно до підпункту 2.3.50, пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15873/13.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі № 910/15873/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2016 апеляційну скаргу ПАТ "НАК"Нафтогаз Укрїни" було прийнято до провадження у складі колегії суддів головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І. та призначено до розгляду на 30.06.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 30.06.2016 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 у справі №910/15873/13 в частині задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 19.02.2014 №910/15873/13 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення429 185,05 грн. пені.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.06.2016 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

На виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2014 по справі №910/15873/13, господарським судом міста Києва 19.02.2014 видано наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 429 185,05 грн. пені, 86 072,18 грн. 3% річних.

Даний наказ знаходиться на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у місті Києві, ВП №42982206.

Ухвалою суду першої інстанції від 07.12.2015 по справі №910/15873/13 заяву відповідача про визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково.

Визнано наказ таким що не підлягає виконанню, в частині стягнення 429 185,05 грн. пені.Зява обгрунтована тим, що норми ч. 13 ст.18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" в редакції Закону України від 14.05.2015р. №423-VIІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" встановили списання пені, штрафних та фінансових санкцій теплогенеруючих та теплопостачальних організацій за умови погашення ними в трьохмісячний строк заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року. Оскільки відповідач погасив заборгованість перед позивачем за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року, нарахована пеня, стягнута рішенням суду, є списаною в силу вказаних норм Закону, тому наказ Господарського суду Київської області від 21.10.2014 про стягнення цієї суми підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 частина 4 ст. 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами боржників: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Отже, однією з підстав для визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню, є відсутність обов`язку боржника за наказом повністю чи частково у зв`язку з його припиненням іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (в редакції Закону України від 14.05.2015 № 423-VIII) заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини. У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін. Форма типового договору про реструктуризацію заборгованості затверджується Кабінетом Міністрів України.

Виходячи із системного аналізу п. 3 ч. 3 розділу 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" предметом його регулювання є заборгованість, що залишилась непогашеною на день набрання чинності цим Законом - 06.06.2015, за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року та за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду).

Як встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 19.08.2014 у справі № 911/2162/14 заборгованість відповідача перед позивачем виникла за невиконання умов Договору купівлі-продажу природного газу №13/2829-БО-17 від 28.12.2012, укладеного між сторонами, за період січень-грудень 2013 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання виконав, проте, допустив прострочення платежів.

Тобто, на момент розгляду судом справи № 911/2162/14 заборгованості відповідача перед позивачем за спожитий газ за 2013 рік вже не було. Це підтверджується і довідкою відповідача вих. №01-08/728 від 15.10.2015, яка додана до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Отже, дана норма Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" стосується реструктуризації заборгованості за спожитий у 2014 році природний газ і визначає умови, за якою здійснюється ця реструктуризація. При цьому списання пені, штрафних та фінансових санкцій має місце у випадку виконання вимог цієї частини статті.

Як вбачається зі змісту даної статті списання пені, штрафних та фінансових санкцій є правом теплогенеруючих та/або теплопостачальних організації, проте реалізація такого права знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку від виконання такими організаціями необхідних передумов та укладання договору про реструктуризацію заборгованості. Тобто відсутність такого договору виключає можливість для застосування механізму списання пені, штрафних та фінансових санкцій, передбачених цим Законом.

Заборгованість за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року була відповідачем погашена станом до 06.06.2015, що виводить сторін за межі можливості списання штрафних санкцій.

З огляду на викладене, дія Закону України від 14.05.2015 и№ 423-VII "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не розповсюджується на спірні правовідносини в контексті визнання наказу від 19.02.2014 таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, списання зазначених сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів передбаченої цією частиною процедури реструктуризації заборгованості (на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України), і не може розглядатися як самостійна підстава для списання поза вищевказаною процедурою, тобто у відриві від контексту всієї ч. 13 ст. 18 Закону. Іншого порядку списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій на сьогодні законодавством не передбачено.

Проте зазначені приписи ч. 13 ст.18 Закону № 2467 судом першої інстанції були не досліджені.

Крім того, судом першої інстанції не досліджувались та не перевірялись обставини, які необхідні для прийняття обґрунтованого та об'єктивного рішення відповідно до вимог ч.13 ст.18 Закону за результатами розгляду вищевказаної заяви Відповідача, а саме:

1. наявність взагалі заборгованості у Відповідача за природний газ (по справі № 910/15873/13), спожитий до 01.01.2014, на день набрання чинності Законом № 423;

2. момент погашення заборгованості Відповідачем за природний газ (по справі № 910/15873/13), спожитий до 01.01.2014;

3. наявність заборгованості у Відповідача за природний газ, спожитий після 01.01.2014 та до 31.12.2014;

4. наявність договору реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий після 01.01.2014 та до 31.12.2014.

Підчас розгляду даної справи судом першої інстанції було встановлено, що за отриманий за вказаним договором природний газ протягом серпня - листопада 2012 року відповідач остаточно розрахувався тільки 28.12.2012.

В обґрунтування своїх вимог Відповідачем надано лист до Позивача від 04.08.15 № 42АУ/92ПЗ/6759 "Про припинення зобов'язання та списання пені, штрафних та зінансових санкцій за природний газ", копію протоколу засідання Комісії з питань теструктуризації та списання заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" та реалізації норм Закону України від 14.05.15 № 423 від 31.07.15 № 1, а також акт звіряння розрахунків за природний газ, спожитий до 01.01.14.

Фактично рішення про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, обгрунтовано рішенням відповідача, прийнятим в односторонньому порядку, про списання зачому собі заборгованості перед позивачем.

Проведені відповідачем заходи повністю суперечать порядку, визначеному вимогами ч. 13 ст.18 Закону № 2467.

На підставі викладеного, є безпідставними твердження відповідача про відсутність у нього зобов'язання перед Позивачем згідно наказу господарського суду міста Києва від 22.10.13 по справі № 910/15873/13.

В силу вимог ст. 117 ГПК України господарський суд ухвалою визнає наказ таким, що е підлягає виконанню повністю або частково у разі якщо його було видано помилково або

Оскільки станом на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції рішення суду по вказаній справі є чинним, не скасованим, заборгованість по спірному наказу не сплачена та не списана в порядку, визначеному Законом, а тому у відповідача наявний обов'язок виконати рішення суду по справі №910/15873/13 у повному обсязі.

Таким чином колегія суддів вважає, що правових підстав для визнання наказу по справі № 910/15873/13 таким, що не підлягає виконанню, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4-7 та ст. 4 ГПК України - судове рішення (в т.ч. ухвали) приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 13.03.12 № 6 "Про судове рішення" - господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За умовами Договору проданий газ має бути використаним відповідачем виключно для власних потреб, тобто відповідач є кінцевим споживачем.

Відповідно до абзацу 1 частини 13 статті 18 Закону, умовою для його застосування є те, що сторона повинна бути теплогенеруючою та/або теплопостачальною організацією.

Законом України "Про теплопостачання" визначено, що:

теплогенеруюча організація - суб'єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію;

теплопостачальна організація - суб'єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду № 908/4242/14 від 30.12.15, №910/12433/13 від 27.01.16, №910/16349/13 від 02.02.16, 910/21434/14 від 16.02.16, 910/14192/14 від 24.02.16, №910/15874/13 від 27.04.16.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що спожитий природний газ за Договором відповідачем використано не для виробництва та постачання споживачам теплової енергії, колегія суддів приходить до висновку, що норми ч. 13 ст.18 Закону не розповсюджують свою дію на дані правовідносини в контексті визнання наказу по справі № 910/15873/13 таким, що не підлягає виконанню.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, а також проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку про необхідність скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 у даній справі щодо задоволення заяви відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені, оскільки вона в цій частині є безпідставною та прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправомірним застосуванням норм матеріального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, і не відповідає нормам, які визначені статтею 117 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія"Нафтогаз України" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 у справі № 910/15873/13 скасувати в частині задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу Господарського суду м. Києва від 19.02.2014 № 910/15873/13 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 429 185,05 грн. пені.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу господарського суду м. Києва від 19.02.14 № 910/15873/13 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 429 185,05 грн. пені - відмовити.

В іншій частині ухвалу Господарського суду м. Києва від 07.12.15 у справі № 910/15873/13 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.. Б. Хмельницького, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго"(01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5 ) 1378,00 грн.. судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи № 910/15873/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко