ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Справа № 911/1547/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/1547/16

за позовом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»,

м. Дніпропетровськ

до малого приватного підприємства Фірма «Ерідон», с. Княжичі Києво-Святошинського району

про стягнення 8273,00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 27.04.2016;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного «Українська залізниця» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до малого приватного підприємства Фірма «Ерідон» (далі-відповідач) про стягнення 8273,00 грн. штрафу за невірно зазначені адреси вантажоодержувача у накладних № 46080826, № 46009353, № 45973971.

Ухвалою суду від 11.05.2016 порушено провадження у справі № 911/1547/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Присутнім в судових засіданнях 25.05.2016 та 15.06.2016 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судові засідання 25.05.2016 та 15.06.2016 не зявився, проте 14.06.2016 через канцелярію суду від останнього надійшло клопотання № 14/06 від 14.06.2016, в якому відповідач посилаючись на норми ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, просить суд зменшити розмір штрафу, заявлений позивачем до стягнення, до розміру провізної плати вагонів, що становить 1648,60 грн.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді малим приватним підприємством Фірма «Ерідон» (вантажовідправник) зі станцій Великий Токман, Ульянівка та Славгород-Південий здійснено відправлення вагонів №№ 67761643, 62076427, 59299313, згідно з накладними №№ 46080826, 46009353, 45973971. При цьому, у зазначених накладних вказано, що вантажоодержувачем є - Філія «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК».

Проте, при прибутті, вантажу на станцію призначення, працівниками станції було встановлено, що в графі 4 «Адреса одержувача» зазначених накладних відсутня адреса одержувача.

Працівниками станції були складені акти загальної форми № 87, № 88, № 89 про те, що вантажовідправником не вказано юридичну адресу вантажоодержувача, про що телеграмами №№ 237, 238, 240 від 04.11.2015 о 18 год. 24 хв., було повідомлено станцію відправлення

У відповідь, вантажовідправником направлені телеграми № НР 4 від 06.11.2015 та № НР 2 від 09.11.2015, якими повідомлено, що вантажоодержувачем вантажу є - Філія «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК», який знаходиться за адресою: 51700, Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Степна, 1.

З огляду на вищезазначені обставини позивачем, з посиланням на вимоги ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць, зокрема, у звязку із не визначенням у залізничній накладній адреси вантажоодержувача, нарахований відповідачу штраф у розмірі 8273,00 грн.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч. 3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138), своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаних накладних підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно з ст. 24 Статуту, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць у випадках, передбачених ст. 129 Статуту, зокрема, підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту.

Виходячи з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 122 Статуту визначено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Звертаючись до суду з клопотанням № 14/06 від 14.06.2016, відповідач, з посиланням на приписи ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, просить суд зменшити розмір штрафу, нарахованого позивачем, до розміру провізної плати вагонів, що становить 1648,60 грн.

При цьому, в обґрунтування свого клопотання, відповідач посилається, на те, що при оформлені останнім електронного перевізного документу, що передбачено наказом Міністерства транспорту та звязку України (Міністерство інфраструктури України) від 01.11.2010 № 800 «Про затвердження порядку застосування електронного перевізного документа під час перевезень вантажів залізничним транспортом», стався збій у роботі системи «АС Клієнт-УЗ», що призвело до автоматичного дублювання назви у графу «адреса».

Розглянувши заперечення відповідача, суд не погоджується з наведеним та відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.7 «Порядку застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом», затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України (Міністерства інфраструктури України) «Про затвердження Порядку застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом» від 01.11.2010 № 800, електронні перевізні документи (далі - ЕПД) - сукупність електронних документів (далі - ЕД), що визначені Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», в яких зафіксована інформація у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

ЕПД повинні містити інформацію, визначену для накладної (яка на кожне відправлення вантажу повинна подаватися відправником станції навантаження) Правилами перевезення вантажів.

Обмін ЕПД між суб'єктами електронного документообігу здійснюється із застосуванням автоматизованої системи залізничного транспорту України, надійних засобів електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) та програмних засобів суб'єктів електронного документообігу безпосередньо або через телекомунікаційні мережі загального користування в порядку, установленому на підставі укладеного з перевізником додатка до договору про організацію перевезень.

Перевірка цілісності ЕПД та ідентифікація підписувача ЕЦП здійснюється із застосуванням надійних засобів ЕЦП та посилених сертифікатів відкритих ключів ЕЦП.

Таким чином, з положень зазначених норм вбачається, що при створенні електронних перевізних документів під час перевезення вантажів залізничним транспортом, вантажовідправник перевіряє цілісність надання інформації та засвідчує її власним електронним підписом, перевірка та ідентифікація якого здійснюється із застосуванням надійних засобів ЕЦП та посилених сертифікатів відкритих ключів.

Згідно з п. 6.1 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.2002 за № 04-5/601 (зі змінами та доповненнями) у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від наявних збитків.

Як було наведено вище, факт невірного зазначення відомостей в накладних №№ 46080826, 46009353, 45973971, зафіксований актами загальної форми №№ 87, 88, 89, що між іншим, не було заперечно відповідачем.

Крім того, подаючи клопотання про зменшення розміру штрафу, відповідач посилався на те, що позивач жодних витрат або збитків, внаслідок порушення умов перевезення не поніс.

Виходячи приписів ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарських зобовязань.

Згідно з ч. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Як вже було зазначено, відповідно до статті 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі, згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту встановлено, що за предявлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, яким чітко визначено розмір штрафу, а тому підстави для його зменшення відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах ВГСУ від 14.12.2015 у справі № 910/13414/15 та від 25.04.2016 у справі № 905/3461/15.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечує сам факт порушення ним зобовязань, з огляду на те, що штраф, нарахований позивачем за неналежне оформлення перевізних документів підлягає стягненню за встановлений факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від наявних збитків, суд вважає, що позивач належним чином довів законність та обґрунтованість своїх позовних вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену адресу вантажоодержувача у накладних є обґрунтованими.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з малого приватного підприємства Фірма «Ерідон» (08143, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Княжичі, вул. Леніна, 46, ) на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, Кіровський район, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) 8 273 (вісім тисяч двісті сімдесят три) грн. 00 коп. штрафу та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 29.06.2016

Суддя О.О. Христенко