Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"30" червня 2016 р. справа № 927/480/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»,

юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094

поштова адреса: вул. Сережнікова, 6, м. Чернігів, Чернігівська область, 14006

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 17100

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 33996,13 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Тоцький Ю.М. довіреність № 2085-К-О від 26.06.2014 р., представник

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 30.06.2016 р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» було подано позов до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 33996,13 грн., з якої 14000,00 грн. заборгованість по кредиту, 9512,83 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 28.11.2014 по 15.04.2016 включно,10483,30 грн. пені за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором за період з 29.12.2014 по 15.04.2016 включно. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору банківського обслуговування № б/н від 15.07.2013.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 09.06.2016 року не з'явився, повноважного представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.66). Натомість, на електрону адресу господарського суду Чернігівської області 09.06.2016 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю явки повноважного представника у судове засідання. Згідно поданого клопотання відповідач зазначив, що частково не погоджується з заявленими до нього вимогами та просив суд надати час для подання обґрунтованого відзиву щодо заявленого позову (а.с.69-70).

Ухвалою суду від 09.06.2016 заявлене відповідачем клопотання задоволено. Однак, у наступні судові засідання 21.06.2016 та 30.06.2016 відповідач не з'явився, обґрунтованого відзиву на позов не надав, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.75, 131).

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання та неподання ним відзиву на позов, не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За приписами ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 175 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

15.07.2013 року на підставі заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_3) про відкриття поточного рахунку, банком було відкрито для відповідача поточний рахунок № НОМЕР_4 (а.с.21). Також, 15.07.2015 року відповідачем Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банком банківських послуг. Згідно поданої заяви відповідач надав свою згоду відносно Умов та Правил надання банківських послуг (що знаходяться на сайті банку www.pb.ua), Тарифами банка, які разом із даною заявою складають договір банківського обслуговування (а.с.20).

Відповідно до розділу 1 "Умов та Правил надання банківських послуг", розміщених на web-сайті банку www.privatbank.ua, ці правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг Банком його Клієнтам. Приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на web-сайті банку www.privatbank.ua, відповідач отримав доступ до всіх без виключення послуг позивача, однією з яких є послуга «Гарантований платіж», що надається як за рахунок власних коштів клієнта, так і за рахунок коштів банку, тобто в кредит, та зобов'язався виконувати вимоги викладені в "Умовах та Правилах надання банківських послуг", які розміщені на офіційному сайті позивача - www.privatbank.ua.

Частиною1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Виходячи зі змісту ст. 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунку можливість передбачити в ньому положення про надання банком клієнту овердрафту - короткострокового кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка, що має місце у спірних правовідносинах, які склались між сторонами з приводу виконання укладеного між ними договору банківського обслуговування від 15.07.2013 року. Таке кредитування рахунка відповідача надало останньому можливість здійснювати платежі за умови відсутності або недостатність грошових коштів на його рахунку.

Відповідач розпочав користуватися послугою гарантований платіж починаючи з 17.11.2014 року шляхом реєстрації заявки на гарантований платіж (доручення на договірне списання) № 27 від 17.11.2014. Згідно поданої заявки № 27 від 17.11.2014, відповідач доручив позивачу провести договірне списання коштів з поточного рахунку № НОМЕР_4 в межах встановленого ліміту в сумі 14000,00 грн. за рахунок коштів банку. Дата зарахування коштів отримувачу ФОП ОСОБА_4 (код НОМЕР_1)- 27.11.2014 (а.с.48).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу ФОП ОСОБА_2 були встановлені наступні ліміти кредитування: 15000,00 грн. у період з 17.11.2014 по 22.01.2015, 14000,00 грн. у період з 23.01.2015 по 26.08.2015, та починаючи з 27.08.2015 ліміт кредитування складав 0,00 грн. (а.с.47).

Розділом 3.2.2. Умов та Правил надання банківських послуг, регламентовано порядок надання кредиту за послугою "Гарантований платіж".

Пунктом 3.2.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що банк при наявності вільних коштів зобов'язується надати клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом і на цілі, зазначені в заявці на договірне списання (надалі - гарантований платіж або заявка), в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені цим договором строки. Відновлювальна кредитна лінія (надалі - кредит) надається банком для виконання клієнтом платежів за заявками на договірне списання з датою виконання в майбутньому (гарантованим платежам), термін повернення яких не перевищує терміну повернення кредиту, шляхом перерахуванням банком кредитних коштів на рахунок 3648, з наступним перерахуванням у дату виконання на поточний рахунок одержувачів, зазначених в заявці.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, шляхом здійснення своєчасного проведення гарантованого платежу, ініційованого клієнтом (відповідачем), на підставі заявки на гарантований платіж (доручення на договірне списання) та надав відповідачу грошові кошти в сумі 14000,00 грн. - 27.11.2014, шляхом перерахування коштів отримувачу ФОП ОСОБА_4 (код НОМЕР_1), вказаному відповідачем у заявці на гарантований платіж, що підтверджується меморіальними ордерами № 27 від 17.11.2014 та № HSAV7BPS8L від 27.11.2014, а також банківськими виписками по рахунку позичальника № НОМЕР_5 (а.с. 51-54).

У відповідності до п.п. 3.2.2.6.2 та 3.2.2.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язався повернути кредит у строки встановлені у заявці (27.11.2014), п.п. 3.2.2.2, 3.2.2.6.16, 3.2.2.6.17, 3.2.2.7..2 цього договору; оплатити відсотки та винагороди за користування кредитом відповідно до п.п. 3.2.2.9, 3.2.2.10 цього договору.

Згідно п. 3.2.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг термін повернення кредиту вказаний у заявці, згідно якої термін повернення кредиту - 27.11.2014. Клієнт погашає заборгованість по кредиту у розмірі, зазначеному в заявці клієнта, в дату повернення кредиту, але не пізніше 30 днів після настання терміну повернення кредиту. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів клієнт за користування кредитом сплачує банку відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості. У випадку не погашення заборгованості клієнтом по кредиту в термін до 30 днів включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт сплачує відсотки в розмірі 56 % річних від суми заборгованості .

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в порушення Умов та Правил надання банківських послуг, свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту не виконав, кредит в сумі 14000,00 грн. у встановлений у заявці строк позивачу не повернув.

Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється щодня з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої сплати відсотків та/або за період, який починається з попередньої дати сплати відсотків до поточної дати сплати відсотків. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (п. 3.2.9.10 Умов та Правил надання банківських послуг). Нарахування відсотків та комісій здійснюється на дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків, не враховується (п. 3.2.2.9.11 Умов та Правил надання банківських послуг). Погашення кредиту, сплата відсотків за цим договором здійснюється у валюті кредиту (п. 3.2.2.9.8 Умов та Правил надання банківських послуг).

Виходячи з Умов та Правил надання банківських послуг, а саме п. 3.2.2.2,позивачем було нараховано та пред'явлено до стягнення з відповідача 10756,67 грн. відсотків за користування кредитними коштами за період з 28.11.2014 по 15.04.2016 включно, з яких 434,00 грн. нараховані за відсотковою ставкою 36 % у період з 28.11.2014 по 28.12.2014 включно та 10322,67 грн. - за відсотковою ставкою 56% у період з 29.12.2014 по 15.04.2016 включно.

Відповідач частково погасив заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами на суму 1243,84 грн. станом на 13.03.2015, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позичальника .

На момент винесення рішення по справі відповідач наявну заборгованість по тілу кредиту на суму 14000,00 грн. та по відсотках за кредитом на суму 9512,83 грн. (10756,67 грн. -1243,83 грн.) за період з 28.11.2014 по 15.04.2016 включно, не погасив, доказів сплати до суду не надав.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею)є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 3.2.2.10.1 Умов та Правил банківського обслуговування передбачено, що у разі порушення клієнтом будь - якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1 - 3.2.2.9.3 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2 цього договору, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.2.6.5, 3.2.2.9.4 - 3.2.2.9.6 цього договору, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Зобов'язання за цим договором, при реалізації банком права на стягнення неустойки, виконується у такій послідовності: кошти, отримані від клієнта, а також від інших уповноважених осіб / осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все направляються для відшкодування витрат / збитків банку згідно п.п. 3.2.2.6.15, 3.2.2.7.13 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. У разі несплати винагороди, відсотків у відповідні їх дати сплати, визначені в цьому договорі, вони вважаються простроченими. Під реалізацією права банку щодо стягнення неустойки згідно з розділом «Відповідальність сторін» цим Умов сторони погодили дії банку з розподілу грошей, отриманих від позичальника для погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті Умов (п. 3.2.2.9.9 Умов та Правил банківського обслуговування.)

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За приписами п. 3.2.2.10.4 Умов та Правил банківського обслуговування, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1 - 3.2.2.10.3 цього договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Таким чином, пунктом 3.2.2.10.4 Умов та Правил банківського обслуговування, було погоджено інший строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) за прострочення виконання грошових зобов'язань, ніж той, що передбачений ч. 6 ст. 232 ГКУ.

У відповідності до пункту 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність тривалістю один рік. Частиною 1 ст. 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Пунктом 3.2.2.10.7 Умов та Правил банківського обслуговування, було збільшено строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафу. Згідно вказаного пункту строк позовної давності відносно перерахованих вимог складає 15 років.

Керуючись вимогами ст. 549 Цивільного кодексу України та умовами п. п. 3.2.2.10.1, 3.2.2.10.4, 3.2.2.10.7 Умов та Правил банківського обслуговування, позивачем пред'явлено до стягнення 10483,30 грн. пені за період з 29.12.2014 по 15.04.2016 включно за порушення договірних зобов'язань щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, перевіривши наданий позивачем розрахунок (а.с.50), дійшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом за період з 28.11.2014 по 15.04.2016 включно, - в повному обсязі в сумі 14000,00 грн. та 9512,83 грн. відповідно, та в частині стягнення пені за період з 29.12.2014 по 15.04.2016 включно, - частково в сумі 10316,38 грн., враховуючи наявність помилок в розрахунку штрафних санкцій (пені).

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до обсягу задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (17100, АДРЕСА_1, код НОМЕР_2, з будь - якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , р. 9657 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299) - 14000,00 грн. заборгованість за кредитом, 9512,83 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 10316,38 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1371,25 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 01.07.2016р.

Суддя Мурашко І.Г.