ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2016 р.Справа № 924/391/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Субботіна Л.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький

до 1. Публічного акціонерного товариства "Катіон" м. Хмельницький

2. Хмельницької міської ради м. Хмельницький

про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 13.01.1999р. по АДРЕСА_2 у місті Хмельницькому, виданого Публічному акціонерному товариству "Катіон"

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 18.02.2015р.,

відповідача 1: Степанов А.М. - представник за довіреністю від 19.02.2016р.,

відповідача 2: Демчук Л.Г. - представник за довіреністю №02-15-1683 від 27.11.2015р.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 13.01.1999р. по АДРЕСА_2 у місті Хмельницькому, виданого Публічному акціонерному товариству "Катіон". В обґрунтування позову зазначає, що ПАТ "Катіон" є користувачем земельної ділянки, розташованої в м. Хмельницькому по АДРЕСА_2. Підтвердженням правомірності користування вказаною ділянкою є наявність державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-ХМ № 001317 від 13.01.1999р., виданого на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради №763 від 24.12.1998р. В державному акті зазначено, що землекористувачу надається у постійне користування 22,3539 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Однак, даний державний акт є незаконним та не відповідає межам згідно з планом, оскільки з 1999р. неодноразово за згодою ПАТ "Катіон" вилучалися частини земельної ділянки іншим суб`єктам, а також план схеми межових знаків на державному акті є значно більшої площі, ніж надано в користування на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради. Хмельницькою міською радою неодноразово, в порядку визначеному чинним законодавством, за відповідними зверненнями ПАТ "Катіон", припинялося право постійного користування частинами земельних ділянок у зв`язку із продажем об`єктів нерухомого майна, належних товариству, яка перебувала на праві постійного користування відповідача. 11.05.2000р. ПАТ "Катіон" уклало угоду про передачу "Модуля П-15" у власність АКБ "Україна". В процесі неодноразових угод про передання права власності на вказане приміщення право власності набув ФОП ОСОБА_1 В процесі судових спорів ініційованих ПАТ "Катіон" за об`єкт "Модуля П-15", зобов`язано ФОП ОСОБА_1 повернути кошти ПАТ "Катіон" за вказане майно. Отже, маючи у власності та користуючись приміщенням, позивач має право і на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт. Позивач вказує, що ПАТ "Катіон", відчуживши частину земельної ділянки за адресою: м.Хмельницький, АДРЕСА_2, не отримало новий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, приступило до використання нової земельної ділянки, тим самим порушуючи вимоги законодавства, яке було чинним станом на момент використання. Крім того, у правовій позиції вказує, що наявність у ПАТ "Катіон" державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 13.01.1999р. по АДРЕСА_2 порушує право ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2, яке підтверджено рішенням 51-ї сесії Хмельницької міської ради №50 від 15.07.2015р. При цьому, посилається на п.7 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004р. №7, згідно якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Вказує, що спірний акт на земельну ділянку не відповідає дійсним та фактичним межам земельної ділянки, яка зазначена у державному акті, а також, як наслідок право користування ПАТ "Катіон" земельною ділянкою було припинено. Зазначає, що рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради про вилучення частин земельної ділянки із земельної ділянки ПАТ "Катіон" за державним актом від 13.01.1999р. являлося підставою припинення права користування земельною ділянкою ПАТ "Катіон" за адресою м. Хмельницький, АДРЕСА_2. Тому спірний державний акт на момент вилучення частин земельної ділянки мав бути повернутий до архіву державного органу, який його видав, тобто по суті є недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, подав додаткові докази по справі.

Представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву зазначає, що вказані в позові підстави звернення до суду не відповідають законодавству та не підтверджуються жодними доказами. Зокрема, бездоказовим є зазначене в позові твердження позивача про те, що межі оскаржуваного державного акта не відповідають план-схемі межових знаків; бездоказовим є твердження про припинення права постійного користування частиною земельної ділянки у зв`язку із продажем ПАТ "Катіон" об`єктів нерухомого майна іншим особам; не надано діючих на час подання позову доказів права власності позивача на об`єкт нерухомого майна; помилковим є твердження позивача про можливість визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею без скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого цей акт виданий, крім того, помилковим та бездоказовим є твердження позивача про відчуження земельної ділянки, наданої ПАТ "Катіон" у постійне користування за оскаржуваним державним актом; не відповідає законодавству твердження позивача, про те, що у разі відчуження частини земельної ділянки ПАТ "Катіон" повинен отримати новий державний акт, які вимоги законодавства при цьому порушені у позові не зазначено. У доповненні до відзиву вказує, що визнання недійсними тільки державних актів може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішень відповідних органів чи умов цивільно-правових угод. Лише у цьому разі таке визнання може бути належним та самостійним способом захисту порушених прав у судовому порядку. Право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи користування, а тому з огляду на приписи ч.1 ст.16 ЦК України та ст.152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей акт не визнано недійсним у встановленому порядку. Отже, державний акт - це лише документ, що посвідчує право на земельну ділянку. Спір щодо державного акту - це не спір про право. Закон не пов'язує із визнанням недійсним державного акта жодних правових наслідків. Тому відповідач 1 вважає, що спір щодо недійсності лише державного акта за заявлених позивачем підстав не може розглядатись господарським судом; у відкриті провадження у справах за такими вимогами слід відмовляти, а порушені провадження закривати (п.1 ч. 1 ст. 62, п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України). Вважає, що навіть якщо буде доказано законне вилучення з постійного користування ПАТ "Катіон" земельних ділянок площею 3273 кв.м., 1315 кв.м. та 1767 кв.м., то це не може бути підставою визнання недійсним в цілому акта на право постійного користування земельною ділянкою площею 223539 кв.м. В такому випадку до акта мають бути внесені відповідні зміни, що передбачено формою акту. Однак, внесення таких змін не є підставою для визнання державного акта недійсним в цілому. Також вказує, що чинним законодавством не передбачено обов'язку відповідача 1 здати спірний державний акт до архіву при наявності чинного рішення органу місцевого самоврядування. Крім того, представник відповідача 1 заявив про застосування позовної давності, оскільки про існування спірного державного акта позивачу було відомо ще з 2006 року, так як він брав участь у розгляді чисельних справ за позовом ВАТ "Катіон".

В судовому засіданні представник відповідача 1 вказує на безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим просить у позові відмовити у повному обсязі, подав письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що копії документів, витребуваних в управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі підтверджують виконання норм діючого на той час законодавства щодо складання технічної документації із землеустрою, визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оформлення та видачі ВАТ "Катіон" спірного державного акта. Рішення Хмельницької міської ради про надання земельних ділянок по АДРЕСА_2 іншим особам, на які посилається позивач, не містять рішень про скасування або внесення змін до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 763 від 24.12.1998р., на підставі якого видано державний акт, а також скасування самого акта на право постійного користування землею від 13.01.1999р. Отже, зважаючи на те, що рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №763 від 1998 року не скасовано, не змінено та є чинним - позов у даній справі не підлягає задоволенню. Також посилається на пункт 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ".

Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечує щодо задоволення позовних вимог, подала додаткові докази по справі.

В судовому засіданні представник позивача подала клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи. На вирішення експертизи просить поставити наступні питання: Чи відповідає станом на сьогоднішній день займана площа, межа та конфігурація земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ПАТ "Катіон" за адресою м. Хмельницький, АДРЕСА_2, площі та межі земельної ділянки, яка визначена межовим планом земельної ділянки згідно із державним актом на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 13.01.1999 року? Яка фактична площа земельної ділянки на сьогоднішній день, що знаходиться за адресою м. Хмельницький, АДРЕСА_2, власником якої є ПАТ "Катіон"?

Відповідно до приписів ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Суд враховує, що предметом судового розгляду по даній справі є позовні вимоги щодо визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 13.01.1999р., виданого ВАТ "Катіон", оскільки, як вказує позивач, спірний акт на земельну ділянку не відповідає дійсним та фактичним межам земельної ділянки, яка зазначена у державному акті.

Позивач у поданому клопотанні не обґрунтував доцільності призначення у справі судової експертизи (необхідності застосування спеціальних знань), а також не вказав яке значення для розгляду даної справи з врахуванням змісту заявлених позивачем вимог будуть мати обставини, які, на думку позивача, будуть встановленні відповідними засобами доказування. Крім того, суд приймає до уваги, що в матеріалах судової справи містяться належним чином завірені копії рішень виконавчого комітету Хмельницької міської ради, згідно яких у ВАТ "Катіон" вилучались з постійного користування частини земельної ділянки, що знаходиться у м. Хмельницькому по АДРЕСА_2.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача про призначення експертизи.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 763 від 24.12.1998р. видано державний акт на право постійного користування землею серія НОМЕР_2 від 13.01.1999 року, згідно якого Відкритому акціонерному товариству "Катіон" АДРЕСА_2 надано в постійне користування 22,3539 гектарів землі під промислове підприємство згідно з планом землекористування.

Згідно із рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 28.12.2000р. №1147 вилучено у ВАТ "Катіон" та передано в тимчасове користування приватній фірмі "Новінтех-М" земельну ділянку площею 0,3273 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.12.2001 року №1107 вилучено у ВАТ "Катіон" та передано в постійне користування українсько-польського ТОВ "Кашмір" земельну ділянку площею 0,1350 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, АДРЕСА_2.

Відповідно до рішення вісімнадцятої сесії Хмельницької міської ради № 32 від 28.05.2008р. гр.ОСОБА_5 та гр.ОСОБА_6 передано в короткострокову оренду земельну ділянку площею 16637 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, АДРЕСА_2 строком на 3 роки.

Рішенням тридцять сьомої сесії Хмельницької міської ради № 65 від 30.04.2014р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано в оренду гр.ОСОБА_5 та гр.ОСОБА_6 земельну ділянку площею 12312 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, АДРЕСА_2 строком на 3 роки.

Згідно рішення сорок восьмої сесії Хмельницької міської ради від 04.03.2015 р. №60 припинено право постійного користування частиною земельної ділянки площею 1767 кв.м. ПАТ "Катіон" по АДРЕСА_2 (державний акт на право постійного користування землею від 13.01.1999 року серія НОМЕР_2) (земельна ділянка не сформована).

В подальшому, рішенням п'ятдесят першої сесії Хмельницької міської ради №50 від 15.07.2015р. надано в оренду громадянину ОСОБА_1 терміном на 10 років земельну ділянку площею 1767 кв.м. кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться у м.Хмельницькому, АДРЕСА_2.

На підставі вищевказаного рішення 05.08.2015р. між Хмельницькою міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі №751/01, згідно якого в строкове платне користування ОСОБА_1 передано земельну ділянку загальною площею 1767 кв.м., яка знаходиться в м.Хмельницькому по АДРЕСА_2. Між сторонами на підставі вищевказаного договору підписано акт приймання-передачі земельної ділянки.

Згідно наявної в матеріалах справи інформаційної довідки № 62428218 від 30.06.2016р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 0,1767 га по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1, права оренди земельної ділянки площею 0,3273 га по АДРЕСА_2 за ПП "Новінтех-М", права оренди земельної ділянки площею 1,2312 га по АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Позивач, вважаючи, що державний акт на право постійного користування землею від 13.01.1999 року серія НОМЕР_2 не відповідає дійсним та фактичним межам земельної ділянки, тому підлягає визнанню недійсним, звернувся до суду із даним позовом.

На підтвердження пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні до суду, відповідач 1 надав в матеріали справи ухвалу господарського суду Хмельницької області від 08.08.2012р. у справі №13/5025/886/12 та рішення по даній справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ПАТ "Катіон", Хмельницької міської ради про припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Також матеріали справи містять належним чином завірену копію технічного звіту з інвентаризації земель і встановлення меж землекористування ВАТ "Катіон" по АДРЕСА_2 та витяг з книги записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території м.Хмельницького із записом № 897 від 13.01.1999р. про реєстрацію спірного державного акта.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд приймає до уваги наступне:

За приписами статті 2 Земельного кодексу України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб'єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об'єктами - землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки).

Відповідно до частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з положеннями статті 22 Земельного Кодексу України від 18.12.1990р., який діяв на час видачі спірного державного акта, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Статтею 23 цього Кодексу передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради України "Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею" від 13.03.1992 № 2201-ХІІ, яка була чинною на час видачі спірного державного акта, була затверджена форма державного акта на право постійного користування землею.

Згідно з п. 2.5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 № 28, яка була чинною на момент видачі спірного державного акта, державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею складаються у двох примірниках, підписуються головою відповідної місцевої Ради народних депутатів і скріплюються гербовою печаткою. Сторінку державного акта із зображенням плану земельної ділянки підписує інженер-землевпорядник.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 763 від 24.12.1998р. Хмельницькою міською радою було видано державний акт на право постійного користування землею серія НОМЕР_2 від 13.01.1999 року, згідно якого Відкритому акціонерному товариству "Катіон" АДРЕСА_2 надано в постійне користування 22,3539 гектарів землі під промислове підприємство згідно з планом землекористування. Вказаний державний акт зареєстрований у книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею на території м.Хмельницького під № 897 від 13.01.1999р. При складанні державного акту розроблявся технічний звіт з інвентаризації земель і встановлення меж землекористування ВАТ "Катіон" по АДРЕСА_2.

Суд приймає до уваги, що позивач по даній справі пред'явив позовні вимоги про визнання недійсним державного акта на право постійного користування землею від 21.12.1995р. ХМ №247 до двох відповідачів: Публічного акціонерного товариства "Катіон" та Хмельницької міської ради. Однак, відповідачами у справах про визнання недійсним державного акта можуть бути лише органи, що видали, зареєстрували такий акт, внесли відповідні зміни до нього, тощо. В той же час ПАТ "Катіон" не може вважатись належним відповідачем, оскільки є лише особою, на яку оформлений спірний державний акт. Тому позовні вимоги до ПАТ "Катіон" пред'явлені безпідставно.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно зі ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом зазначених норм, права або інтереси особи підлягають судовому захистові у разі їх порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Отже, на виконання вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України позивач має довести, яким чином та які його права порушуються, оспорюються та/або не визнаються відповідачами у справі внаслідок видачі в 1999 році ВАТ "Катіон" державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 13.01.1999р. і як саме визнання цього акта недійсним може відновити чи захистити такі його права.

Проте, в порушення вказаних вимог позивач не надав в матеріали справи належних і допустимих доказів на підтвердження факту порушення будь-яких його прав відповідачами, та підставності своїх позовних вимог, пред'явлених до відповідачів, саме у такий спосіб.

Доводи позивача з приводу того, що наявність у ПАТ "Катіон" спірного державного акта порушує право користування позивача земельною ділянкою, наданою в оренду згідно рішення Хмельницької міської ради № 50 від 15.07.2015р., суд до уваги не приймає, оскільки державний акт, виданий ВАТ "Катіон" у 1999 році, який позивач вимагає визнати недійсним, у разі задоволення позову, міг би бути визнаний таким з моменту його видання, втім, оскаржуваний позивачем державний акт не міг порушувати будь-які права позивача, який набув в користування земельну ділянку лише у 2015 році.

Також суд враховує, що згідно п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Тобто державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, а тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про невідповідність вимогам законодавства рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 763 від 24.12.1998р. та/або державного акта на право постійного користування землею серія НОМЕР_2 від 13.01.1999 року.

Ні законодавством, яке було чинним на момент прийняття рішень виконавчим комітетом Хмельницької міської ради та Хмельницькою міською радою про вилучення, передачу в оренду частин земельної ділянки, що перебувала в постійному користуванні ПАТ "Катіон", ні діючим на даний час законодавством України не передбачено такого наслідку як визнання недійсним державного акта у разі зміни меж земельної ділянки, на яку видано такий акт, відчуженні, вилученні її частини, тощо.

Більш того, на момент прийняття рішень виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 28.12.2000р. №1147 та від 27.12.2001 року №1107, якими вилучено у ВАТ "Катіон" частину земельної ділянки, п. 3.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99р. № 43, передбачав, що у разі будь-яких змін в розташуванні меж земельної ділянки або умов її передачі чи надання, які відбулися після видачі державного акта, ці зміни вносяться одночасно до обох примірників державного акта. Нові межі відображаються на плані земельної ділянки суцільною лінією чорною тушшю, а старі межі перекреслюються червоною тушшю. Кожен запис про зміни посвідчується підписом начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів Держкомзему України.

У випадку припинення права власності чи користування земельною ділянкою документ, який посвідчує це право, повертається до архіву ради або державного органу земельних ресурсів, де зберігається другий примірник цього документа. У відповідній книзі записів (реєстрації) робиться запис про припинення права власності чи користування земельною ділянкою, який посвідчується підписом начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів Держкомзему України (п.3.10 вказаної Інструкції).

Однак, сам по собі факт невнесення змін до державного акта не має наслідком визнання його недійсним. Крім того, матеріали справи не містять доказів припинення права постійного користування ПАТ "Катіон" всією земельною ділянкою, визначеною у спірному державному акті, тому посилання позивача на п. 3.10 вищевказаної Інструкції є безпідставними.

Вказане додатково підтверджується позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у п. 8 постанови від 16.04.2004р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно якої рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним.

Додатково суд також враховує висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) від 22 вересня 2005 року та приписи п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр", яким передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Усі інші доводи позивача, викладені у позові та доповненні до нього, не свідчать про недійсність державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 13.01.1999р. та не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, відсутність порушеного права позивача через дійсність/недійсність оспорюваного державного акта, суд вважає за необхідне у позові відмовити.

Також зважаючи на відсутність порушення прав та інтересів позивача та відмову у позові з підстав його необґрунтованості, позовна давність до спірних правовідносин не підлягає застосуванню (аналогічна позиція викладена у п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

У відповідності до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, в зв'язку з відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький до Публічного акціонерного товариства "Катіон" м. Хмельницький, Хмельницької міської ради м.Хмельницький про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 13.01.1999р. по АДРЕСА_2 у місті Хмельницькому, виданого Публічному акціонерному товариству "Катіон" відмовити.

Повне рішення складено 02.07.2016р.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (29000, АДРЕСА_1),

3 - відповідачу 1 (29000, м.Хмельницький, АДРЕСА_2),

4 - відповідачу 2 (29000, м.Хмельницький, вул. Гагаріна, буд. 3)