КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/23436/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Хрипуна О.О.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Пріцак І.Є.

від відповідача : не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" на рішення господарського суду м. Києва від 04.11.2015р. у справі №910/23436/15 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг"

про стягнення 14958943,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам та по нарахованій за несвоєчасну сплату відсотків пені у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором №307/Ю від 27.10.2014р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. у справі №910/23436/15 припинено провадження у справі в частині стягнення 20000,00 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. В іншій частині позов задоволено, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 14432560,96 грн. заборгованості за кредитом, 455072,03 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 51310,93 грн. пені за несвоєчасно сплачені відсотки.

Рішення мотивовано тим, що матеріалами справи і Відповідачем підтверджується виконання Позивачем своїх зобов'язань за Кредитним договором та надання Відповідачу обумовлених Кредитним договором коштів, та підтверджується невиконання Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином та в повному обсязі, що призвело до накопичення заборгованості та порушення Відповідачем ст.525, 526, 530, 629 та 1054 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2015р. у справі №910/23436/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що надіславши вимогу, Позивач в односторонньому порядку встановив новий строк виконання основного зобов'язання і таким чином змінив умови договору. Крім того, встановивши строк для повернення кредиту Позивач не має право нараховувати проценти після кінцевої дати повернення кредиту, а саме після 17.08.2015р.

Також, в своїй апеляційній скарзі Відповідач зазначає, що місцевим судом під час розгляду справи були порушені норми процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 01.03.2015р.

29.02.2016р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/23436/15, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Власова Ю.Л. (головуючого), Корсакової Г.В., Станіка С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 22.03.2016р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 22.03.2016р. справу №910/23436/15 передано на повторний автоматизований розподіл, відповідно до якого справу №910/23436/15 передано колегії суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів Станіка С.Р., Хрипуна О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 22.03.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р. відкладено розгляд скарги на 05.04.2016р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.04.2016р. справу №910/23436/15 передано на повторний автоматизований розподіл, відповідно до якого справу передано колегії суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів Корсакової Г.В., Хрипуна О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 05.04.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016р. відкладено розгляд скарги на 17.05.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2016р. відкладено розгляд скарги на 31.05.2016р.

30.05.2016р. до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання Відповідача про призначення у справі судової експертизи.

В судовому засіданні 31.05.2016р. відповідно до ст.77 господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 14.06.2016р.

В судовому засіданні 14.06.2016р. суд розглянув клопотання відповідача про призначення експертизи, яке залишив без задоволення з підстав його необґрунтованості.

Також, Відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке залишене судом без задоволення з підстав його необґрунтованості.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

27.10.2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений кредитний договір №307/ІО, за умовами якого Позивач зобов'язався надати Відповідачеві у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 16600000,00 грн. на поновлення обігових коштів та ведення фінансово-господарської діяльності строком до 26.10.2017р. зі сплатою 15%річних. Ліміт кредитування зменшується відповідно до графіку погашення (додаток №1). Проценти за користування кредитом нараховуються за кожен календарний день за методом «факт/360», тобто для розрахунку використовується умовно 360 днів у році.

Відповідно до п.4.2. договору Відповідач зобов'язувався щомісячно, не пізніше сьомого числа місяця, наступного за звітним, перераховувати на рахунок суму процентів за користування кредитом у відповідності до договору. у разі якщо дата погашення процентів припадає на вихідний або святковий день, то платежі у погашення заборгованості повинні бути здійснені не пізніше наступного банківського дня.

Згідно з п.4.5 договору Відповідач зобов'язався погашати наданий Позивачем кредит згідно з графіком погашення, наведеним в додатку №1, який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.4.6. договору у разі невиконання зобов'язань відповідно до п.4.5. цього договору, а саме - невиконання зобов'язання щодо зменшення суми ліміту кредитування згідно з графіком погашення та/або не виконання зобов'язання щодо повного остаточного погашення кредиту до 26.10.2017р. включно. Відповідач сплачує Позивачеві проценти в розмірі 15% річних на суму простроченої заборгованості до моменту погашення.

Відповідно до п.4.12 договору Відповідач зобов'язувався забезпечити об'єм кредитових надходжень на поточний рахунок у сумі не менше 460000,00 грн. впродовж кожного місяця, починаючи з 27.10.2014р.

Згідно з п.5.3. договору Позивач має право вимагати віл Відповідача дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойку та збитків у разі: непогашення Відповідачем процентів та/або щомісячного внеску за кредитом згідно з графіком впродовж двох місяців; ухилення від банківського контролю; недотримання Відповідачем умов цього договору; несплати Відповідачем комісій, передбачених кредитним договором; виявлення фактів використання кредиту не за цільовим призначенням; якщо виданий кредит виявиться з будь-яких причин незабезпеченим; відмови Відповідача застрахувати заставне майно по закінченні строку дії договору страхування або у paзi відмови застрахувати заставне майно у страховій компанії, рекомендованій Позивачем; виникнення у Відповідача простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами та/або процентами та/або комісіями за іншими кредитними договорами, укладеними з Позивачем. Про намір достроково розірвати кредитний договір та/або вимогу достроково погасити суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків, Позивач письмово повідомляє Відповідача. Відповідач зобов'язаний впродовж 30 днів з моменту отримання письмової вимоги Позивача достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії, неустойку, передбачені даним договором.

Відповідно до п.5.10 договору при порушенні строків погашення кредиту, нарахованих зa ним процентів, комісій (п.4.2., 4.3. 4.5.) вимагати від Відповідача за кожен день прострочення сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кредитом.

Згідно з п.7.1. договору у разі порушення зобов'язань, передбачених пунктами 4.9-4.10, на вимогу Позивача Відповідач сплачує Позивачеві неустойку у вигляді штрафу у розмірі 2% від суми заборгованості за основним боргом на дату порушення вищезазначених зобов'язань, а також відшкодовує Позивачеві збитки, пов'язані з цим порушенням.

В додатку №1 до кредитного договору сторони погодили графік погашення кредиту. 04.12.2014р. між Позивачем та Відповідачем була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до договору та викласти п.4.12 в наступній редакції: «забезпечити об'єм кредитових надходжень на поточний рахунок у сумі не менше 0 грн. впродовж кожного місяця, починаючи з жовтня 2014р.

На виконання умов договору Позивачем було видано Відповідачеві грошові кошти в сумі 16600000,00 грн. згідно кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером №823_1 від 28.10.2014р.

Проте, Відповідач свого зобов'язання щодо повернення суми кредиту виконав не в повному обсязі, а також порушив зобов'язання з оплати відсотків за користування кредитом, що підтверджується банківськими виписками з рахунку, які долучені до матеріалів справи.

17.07.2015р. Позивач направив на адресу Відповідача вимогу, в якій зазначив, що станом на 17.07.2015р. у Відповідача утворилась заборгованість перед Позивачем в загальній сумі 14930388,52 грн., з яких заборгованість по кредиту 14432560,96 грн., заборгованість по відсоткам 463044,89 грн., заборгованість по пені 34782,67 грн. Зазначену вимогу Відповідач отримав 28.07.2015р.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 25.12.2014р. №844 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25.12.2014р. №164 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Позивача, згідно з яким з 26.12.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію до Позивача.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 23.04.2015р. №265 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.04.2015р. №87, "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ст.1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014р. №1 у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

З встановлених судом обставин вбачається, що в 2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого Позивач надав Відповідачеві у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 16600000,00 грн. на поновлення обігових коштів та ведення фінансово-господарської діяльності строком до жовтня 2017р. Відповідно до умов договору Відповідач зобов'язувався щомісячно, не пізніше сьомого числа місяця, наступного за звітним, перераховувати на рахунок суму процентів за користування кредитом у відповідності до договору, а також погашати наданий Позивачем кредит згідно з графіком погашення.

Сторони погодили, що Позивач має право вимагати від Відповідача дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойку та збитків у разі: непогашення Відповідачем процентів та/або щомісячного внеску за кредитом згідно з графіком впродовж двох місяців; виникнення у Відповідача простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами та/або процентами та/або комісіями за іншими кредитними договорами, укладеними з Позивачем, при цьому вимога достроково погасити суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків, має бути повідомлена письмово Відповідачеві. А Відповідач зобов'язаний впродовж 30 днів з моменту отримання письмової вимоги Позивача достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії, неустойку, передбачені даним договором.

Як вбачається з матеріалів справи станом на час розгляду спору Відповідач прострочив виконання зобов'язань за кредитним договором, докази повернення Відповідачем Позивачу суми кредиту в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, вимога Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості по кредиту в розмірі 14432560,96 грн. обґрунтовано задоволена місцевим судом.

Згідно із обґрунтованим розрахунком Позивача за час користування кредитом до Відповідач оплатив відсотки за користування кредиту частково та мав заборгованість в сумі 475072,03 грн. Оскільки після звернення Позивача до суду з позовом Відповідачем було погашено 20000,00 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, що підтверджується матеріалами справи, тому місцевий суд правомірно в частині стягнення 20000,00 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом припинив провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, перевіривши нарахування Позивача, апеляційний суд вважає, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості по відсотках в сумі 455072,03 грн. обґрунтовано задоволена місцевим господарським судом.

Разом з тим, апеляційним судом не можуть бути прийняті до уваги твердження Відповідача про те, що нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом після 17.08.2015р. є безпідставним, оскільки в силу вимог ст.1048 Цивільного кодексу України, а також враховуючи умови п.4.6. договору проценти виплачуються щомісяця до дня повернення кредиту.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.5.10 договору при порушенні строків погашення кредиту, нарахованих зa ним процентів, комісій (п.4.2., 4.3., 4.5.) вимагати від Відповідача за кожен день прострочення сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кредитом.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами в загальному розмірі 51310,93 грн.

Судом не приймаються до уваги доводи Відповідача щодо порушення місцевим судом його прав внаслідок залишення без задоволення клопотання про зупинення провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала.

Згідно з п.3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 ст.79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до п.2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 ГПК України може з урахуванням обставин конкретної справи бути підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, зупинення провадження у справі про стягнення коштів до вирішення справи, предметом якої є визнання недійсним договору, на підставі якого заявлена вимога про стягнення коштів, є правом, а не обов'язком суду, і вирішуючи питання про зупинення або про відмову у зупиненні провадження у справі суд має враховувати обставини конкретної справи.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що правове обґрунтування неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №905/2814/15 ґрунтується лише на припущеннях Відповідача відносно можливого результату розгляду зазначеної справи, а саме: визнання недійсним пунктів кредитного договору від 27.10.2014р., який виконувався сторонами та є чинними на день розгляду спору.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутня така умова зупинення провадження по справі як неможливість розгляду справи, оскільки в межах цієї справи суд вправі самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. А тому місцевий суд правомірно залишив без задоволення клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі та розглянув справу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" на рішення господарського суду м. Києва від 04.11.2015р. у справі №910/23436/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду м. Києва від 04.11.2015р. у справі №910/23436/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.06.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.О. Хрипун

Г.В. Корсакова