РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016Справа №910/7659/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-виробниче підприємство «Стандарт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд»

про стягнення 1020906,98 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Громов Р.С. (директор);

від відповідача - Прусакова О.М., Авраменко С.Г. (представники за довіреностями).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення суми боргу за Договором № П-1651/5/16 від 16.03.2016 поставки у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань оплатити поставлений йому товар.

Відповідач поставку йому обумовленого указаним договором товару не заперечує та не спростовує, натомість вказує, що його обов'язок оплатити поставлений товар в силу п. 3.1 Договору ще не наступив, так як Позивачем не було надано усього передбаченого п. 2.5 та п. 2.7 договору пакету документів.

Відповідач вказує, що згідно листа від 28.03.2016 продавцем було надано покупцеві документи щодо придбання продавцем насіння соняшника у наступних підприємств: ТОВ «АФ «Козацька», ТОВ «АФ «Владана», ПСП «Гарант», ФГ Шайденко Т.О., ТОВ «ВП «Волна», але на думку Відповідача подані документи не можуть бути свідченням того, що продукція, передана покупцеві, була придбана саме у даних підприємств, оскільки жодне з цих підприємств не знаходиться в Краснопільському районі Сумської області, у той же час:

- згідно товарно-транспортних накладних вся доставка товару здійснювалася з села Тур'я Краснопільського району Сумської області;

- жоден з договорів, наданих продавцем на підтвердження придбання товару у виробника, не містить інформації про місце передачі товару;

- матеріали справи не містять інформації про доставку товару від місця отримання товару продавцем від виробника в місце відправки товару на адресу покупця;

- відповідно до судових актів, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ухвала від 10.03.2016 у справі №592/2420/16-к, провадження №1-кс/592/955/16) податковим органом встановлено «відсутність об'єкту оподаткування ПДВ в розумінні статті 185 ПК України, в зв'язку з чим не підтверджуються податкові зобов'язання ТОВ «ПВП «Стандарт» на суму 8145407 грн., у тому числі за вищевказаними податковими накладними, виписаними в адресу ТОВ «Кернел-Трейд».

Тому на думку Відповідача копії документів, які були надані продавцем покупцеві на виконання вимог пункту 2.7 Договору, не є документами, які підтверджують справжнього виробника товару, переданого покупцеві, і отже Відповідач вважає, що правомірно затримує оплату товару діючи в межах п. 3.1. Договору.

Також, у поданому клопотанні про залучення в порядку ст. 27 ГПК України до участі у справі у якості третьої особи на стороні Відповідача - Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників Відповідач вказував, що підставою несплати 1020906,98 грн. також є те, що дана сума є сумою ПДВ по поставленому по вказаному договору товару, яка на сьогоднішній день для Відповідача є сумнівною, оскільки за наявною у нього інформацією стосовно посадових осіб Позивача ведеться кримінальне провадження, у рамках якого призначено податкову перевірку, і період перевірки співпадає з періодом, коли Позивачем придбавалася продукція, продана у подальшому Відповідачеві. Наведені обставини викликають у Відповідача сумнів щодо права Позивача вписувати ПДВ у ціну товару, а отже, в його обов'язку сплатити Позивачу спірну суму.

Як підставу для залучення в порядку ст. 27 ГПК України до участі у справі у якості третьої особи на стороні Відповідача - Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників, Відповідач вказує, що у випадку винесення судом рішення у даній справі та підтвердження правомірності включення спірних коштів в ціну товару як ПДВ, Відповідач буде вимушений звернутися до вказаного органу ДФС за бюджетним відшкодуванням спірної суми, а орган ДФС буде зобов'язаний її відшкодувати.

Судом дане клопотання про залучення третьої особи в порядку ст. 27 ГПК України розглянуто та відхилено, оскільки всупереч твердженням заявника предметом даного спору не є підтвердження правомірності включення спірних коштів в ціну товару як ПДВ, натомість стягнення спірної суми є стягненням суми заборгованості по договору в цілому, і також звернення Відповідача до органу ДФС за бюджетним відшкодуванням спірної суми є правом, а не обов'язком Відповідача, як суб'єкта господарювання, і протилежного ним не доведено. Так само, обов'язок у органу ДФС відшкодувати суму ПДВ настає не автоматично по зверненню, а за дотримання передбачених законом умов.

Отже, Відповідачем не доведено перед судом належними та допустимими засобами доказування, що рішення з даного спору вплине на права або обов'язки Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників щодо Відповідача, тому у задоволенні клопотання про залучення його в порядку ст. 27 ГПК України до участі у справі у якості третьої особи на стороні Відповідача суд відмовляє.

Клопотання Відповідача про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України, а саме - про витребування у ТОВ «Промислово-виробниче підприємство «Стандарт» товарно-транспортних накладних, які підтверджують переміщення товару від ТОВ «АФ «Козацька» за договором купівлі-продажу від 18.09.2015, ТОВ «АФ «Владана» за договором купівлі-продажу 21.09.2015, ПСП «Гарант» за договором купівлі-продажу 17.09.2015, ФГ Шайденко Т.О. за договором купівлі-продажу 26.02.2015р., ВП «Волна» за договором купівлі-продажу 14.09.2015 в село Тур'я Краснопільського району Сумської області, судом розглянуто та відхилено, оскільки Відповідачем всупереч ст. 38 ГПК України не обгрунтовано перед судом, які обставини у справі можуть підтвердити ці докази, зокрема з огляду, що ані умовами договору № П-1651/5/16 від 16.03.2016 поставки, ані нормами чинного законодавства у спірних правовідносинах складення таких документів не є обов'язковим.

У судовому засіданні 08.06.2016 судом оголошувалась перерва на 15.06.2016.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 16.03.2016 між Позивачем, як постачальником, та Відповідачем, як покупцем, Договору № П-1651/5/16 (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 17.03.2016, далі разом - Договір), Позивачем було поставлено Відповідачу обумовленого Договором товару на суму 2294995,90 грн., що підтверджується залученими до справи видатковими накладними № 110 від 19.03.2016 та № 139 від 26.03.2016, та довіреністю на отримання ТМЦ № П00008558 від 17.03.2016.

Указані накладні не містять доказів наявності у Відповідача зауважень щодо обсягу, кількості та/або якості поставленого товару, і у матеріалах справи докази наявності таких зауважень також відсутні. Відповідач у судових засідання поставку йому обумовленого Договором товару згідно вищеописаних документів не заперечив.

Договір, як правочин, на даний час є чинним у розумінні ст. 204 ЦК України (недійсність прямо не встановлена законом; відсутні докази визнання його судом недійсним).

За приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами п. 3.1 Договору оплата товару здійснюється Покупцем у грошовій формі впродовж 3-х банківських днів після надання Постачальником Покупцю документів, зазначених у п. 2.5, 2.6, 2.7 Договору. У разі ненадання цих документів або неповного надання, Покупець має право затримати оплату товару.

Пунктом 2.5 Договору встановлено перелік документів, які при поставці товару Постачальник зобов'язується надати Покупцю.

Пунктом 2.6 Договору сторони погодили використання в документообігу електронних податкових накладних та/або електронного розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до електронної податкової накладної, які оформлені та зареєстровані у ЕРПН у відповідності до вимог податкового законодавства.

У п. 2.7 Договору сторони також вказали перелік документів, який Постачальник додатково, на вимогу Покупця, зобов'язався надати, у випадку якщо Постачальник придбав товар безпосередньо у сільськогосподарського підприємства-виробника і є першим набувачем права власності на товар з моменту його виробництва сільськогосподарським підприємством.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставини отримання ним при поставці товару Позивачем від нього обумовлених п. 2.5 Договору документів, і також Відповідач не довів недотримання сторонами п. 2.6 Договору.

Щодо посилання Відповідача на те, що надані йому копії документів, на виконання вимог пункту 2.7 Договору, не є документами, які підтверджують справжнього виробника товару, переданого покупцеві, і отже Відповідач вважає, що правомірно затримав оплату товару діючи в межах п. 3.1. Договору, судом розглянуто та відхилено, оскільки п. 2.7 Договору містить вичерпний перелік документів, які додатково надаються постачальником покупцеві, та до матеріалів справи залучені докази надання Позивачем на вимогу Відповідача документів в порядку п. 2.7 Договору та копії цих документів, з листом від 28.03.2016 (отримано цією ж датою).

Відповідачем не спростовано справжності указаних документів та викладених у них відомостей, а його сумніви у походженні товару, з посиланням на місця реєстрації підприємств-контрагентів, судом визнаються необґрунтованими, оскільки чинне законодавство не зобов'язує підприємство виробляти продукцію саме за місцем його реєстрації (за юридичною адресою).

Так само усупереч твердженням Відповідача норми чинного законодавства не зобов'язують, щоб договори між Позивачем та його контрагентами щодо купівлі-продажу товару містили інформацію про місце передачі товару, а щодо «інформації про доставку товару від місця отримання товару продавцем від виробника в місце відправки товару на адресу покупця», то за умовами п. 2.7 Договору Позивачем Відповідачу було надано відповідні видаткові накладні про передачу товару.

Підсумовуючи вищенаведене суд зазначає, що Відповідачем не спростовано належними засобами доказування виконання Позивачем п.п. 2.5, 2.6, 2.7 Договору, натомість докази належного виконання указаних пунктів (супровідні листи та копії документів) залучені до матеріалів.

Отже, на підставі п. 3.1 Договору у Відповідача виник обов'язок повністю розрахуватися за поставлений товар впродовж 3-х банківських днів після 28.03.2016, тобто не пізніше 31.03.2016, та 01.04.2016 є першим днем прострочення виконання обов'язку з повної оплати товару.

Обома сторонами визнається часткова оплата Відповідачем вартості поставленого товару, та що заборгованість по його оплаті становить 1020906,98 грн. Обставина часткового погашення заборгованості не викликає у суду сумніву щодо достовірності цієї обставини, оскільки не спростована матеріалами справи, та не викликає сумніву щодо добровільності визнання цієї обставини Відповідачем, скільки вказана ним сума боргу співпала згідно наданого Відповідачем письмового клопотання з заявленою Позивачем у позові та була підтверджена представником Відповідача у судовому засіданні, а отже є доведеною в силу ч. 1 ст. 35 ГПК України.

Щодо підстав несплати Відповідачем суми боргу в розмірі 1020906,98 грн., то суд зазначає, що ані умовами Договору ані нормами чинного законодавства не передбачено такої підставі відстрочення сплати за товар, як очікування результатів / закінчення перевірки податковими органами щодо нарахування ПДВ, або наявність висновку перевірки податкового органу про встановлення ним відсутності об'єкту оподаткування ПДВ в розумінні статті 185 ПК України.

Суд зазначає, що при цьому, умовами Договору не передбачено сплати окремо вартості товару без ПДВ та окремо ПДВ, натомість передбачалася оплата товару в цілому.

Відтак це було власним рішенням Відповідача для себе умовно розділити вартість товару на вартість без ПДВ та ПДВ, і сплачувати їх окремо, що не відповідає ані умовам Договору, ані приписами ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України

Докази сплати Відповідачем заборгованості в сумі 1020906,98 грн. у матеріалах справи відсутні.

З огляду на наведене, позовні вимоги згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України визнаються обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» (м. Київ, провулок Тараса Шевченка, 3; ідентифікаційний код 31454383) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-виробниче підприємство «Стандарт» (м. Суми, вул. Пролетарська, 69; ідентифікаційний код 38867 (один мільйон двадцять тисяч дев'ятсот шість) грн. 98 коп. заборгованості, а також 15313 грн. (п'ятнадцять тисяч триста тринадцять) грн. 61 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.06.2016

Суддя Сташків Р.Б.