ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р.Справа № 915/217/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Разюк Г.П.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від Товариства з обмеженою відповідальністю Рік Миколаїв, м. Миколаїв не зявився;

від Управління з питань молоді та туризму Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 за довіреністю від 23.05.2016 року №42-01;

від Миколаївського обласного госпіталю ветеранів війни, м. Миколаїв ОСОБА_2 за довіреністю від 01.03.2016 року №1;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Рік Миколаїв, м. Миколаїв

на рішення господарського суду Миколаївської області від 08.04.2016 року

по справі № 915/217/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рік Миколаїв, м.Миколаїв

до Управління з питань молоді та туризму Миколаївської обласної державної адміністрації та Миколаївського обласного госпіталю ветеранів війни, м.Миколаїв

про зобовязання продовжити (укласти на новий строк) договір оренди нерухомого майна від 01.04.2006 року

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Рік Миколаїв, м. Миколаїв звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Управління з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної державної адміністрації та Миколаївського обласного госпіталю ветеранів війни, м. Миколаїв, в якій просило суд зобовязати Управління з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної державної адміністрації та Миколаївський обласний госпіталь ветеранів війни, м. Миколаїв продовжити (укласти на новий строк) договір оренди нерухомого майна від 01.04.2006 року загальною площею 714,5 кв. м. у вигляді паливно-заправного пункту для роздрібного продажу нафтопродуктів (будівля операторської 45,5 кв. м., 4 ємкості для зберігання палива, 2 паливороздаточні колонки, покриття 659 кв. м., тротуарна плитка 10 кв. м., ворота, хвіртка огорожа №5 65,06 кв. м. та огорожа №6 23,08 кв. м., яке розташоване на земельній ділянці 891 кв. м., що розташоване за адресою м. Миколаїв, вул. Київська, 1а; викликати та опитати свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідачів судові витрати.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 08.04.2016 року у справі № 915/217/16 (суддя Семенчук Н.О.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю Рік Миколаїв, м. Миколаїв з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 08.04.2016 року у справі № 915/217/16 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 року у справі № 915/217/16 замінено найменування відповідача-1 Управління з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної державної адміністрації на Управління з питань молоді та туризму Миколаївської обласної державної адміністрації у відповідності до Розпорядження голови облдержадміністрації від 28.04.2016 року № 151-р Про упорядкування структури Миколаївської обласної державної адміністрації.

В судовому засіданні, яке відкладалось у зв'язку із задоволенням клопотань сторін про відкладення розгляду справи та заміною найменування відповідача-1, представники відповідачів усно надали заперечення на апеляційну скаргу. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 03.06.2016 року. Про причину неявки суд не повідомив, своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надав, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними матеріалами та поясненнями представників відповідачів, а повний текст постанови направляється сторонам по справі в установленому порядку.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 915/217/16 та наданих представниками відповідачів пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників відповідачів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Миколаївської області від 08.04.2016 року у справі № 915/217/16 є правомірним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Миколаївським госпіталем інвалідів війни (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рік Миколаїв» (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області від 01.04.2006 року, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно, автозаправну станцію, розташовану на площі 615,29 кв. м., розміщену за адресою: м. Миколаїв, вул. Київська, 1, що знаходиться на балансі Миколаївського госпіталю інвалідів війни, вартість якого визначена згідно з експертною оцінкою, виконаною станом на 28.02.2006 року і становить 116 700 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 1.2 договору оренди майно передано в оренду з метою відкриття автозаправної станції.

Пунктом 2.4 договору оренди визначено, що у разі припинення цього договору, майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю протягом 10 робочих днів з моменту припинення договору. В цей строк орендар зобовязаний звільнити обєкт оренди та повернути його орендодавцю в аналогічному порядку, встановленому при передачі майна орендарю за цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Згідно з пунктом 10.1 договору оренди його укладено строком на 11 місяців, що діє з 01.04.2006 року до 28.02.2007 року.

За приписами пункту 10.6 договору оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 10.8 договору оренди чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено, приватизації орендованого майна орендарем, загибелі орендованого майна, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду, банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинних законодавством України.

Додатковим договором від 01.01.2009 року №2 до договору оренди нерухомого майна від 01.04.2006 року внесено зміни до договору, викладено договір в новій редакції. Зокрема, пункт 10.1 договору оренди викладено в такій редакції: «цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 29.05.2008 року до 28.05.2009 року включно».

Додатковим договором від 21.05.2013 року № 8 до договору оренди нерухомого майна від 01.04.2006 року внесено зміни до договору та продовжено строк його чинності до 28.05.2014 року. А також визначено, що Миколаївський госпіталь інвалідів війни заклад комунальної власності області передає, а Управління з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної державної адміністрації приймає на себе права та обовязки орендодавця і стає стороною за договором оренди від 01.04.2006 року, укладеним між Миколаївським госпіталем інвалідів війни закладом комунальної власності області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рік Миколаїв».

Додатковим договором від 23.05.2014 року № 10 до договору оренди нерухомого майна від 01.04.2006 року внесено зміни до договору та продовжено строк його чинності до 28.05.2015 року.

Листом від 20.05.2015 року № 538/04-04 Миколаївський обласний госпіталь ветеранів війни, як балансоутримувач комунального майна, повідомив Управління з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної державної адміністрації про те, що не планує продовжувати термін дії договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рік Миколаїв».

Управління з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної державної адміністрації листом від 15.06.2015 року №290/02-8/64-15 Управління повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Рік Миколаїв» про розірвання договору оренди. Даний лист було направлено 17.06.2015 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Рік Миколаїв» за адресами: вул. Південна, 49А/72, м. Миколаїв, 54034; вул. Київська, 1, м.Миколаїв, 54058.

Належним доказом надсилання поштової кореспонденції субєкту господарювання є розрахунковий документ, встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового звязку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З матеріалів справи вбачається, що про відправлення листа від 15.06.2015 року №290/02-8/64-15 Управлінням з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної державної адміністрації позивачу свідчать належним чином засвідчені копії фіскальних чеків та описів вкладення до цінних листів від 17.06.2015 року.

Позивач зазначені листи не отримував, посилаючись на відправлення кореспонденції на адресу: вул. Київська, 1, м. Миколаїв, 54058 замість вул. Київська, 1а, м. Миколаїв, 54058, а також на те, що за адресою: вул. Південна, 49А/72, м. Миколаїв, 54034 знаходиться колишній співзасновник товариства, який не має відношення до позивача на теперішній час. У звязку з цим, позивач вважає, що відповідачі порушили частину 4 статті 9 Закону України «Про оренду державного і комунального майна», не повідомили в установлений законом строк позивача про прийнятті ними рішення про відмову в продовженні договірних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Закон України "Про оренду державного та комунального майна" пов'язує продовження терміну дії договору оренди з відсутністю заяв сторін про припинення дії договору саме протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору. Зазначена норма є імперативною та підлягає обов'язковому застосуванню до спірних відносин незалежно від відповідних умов договору та обставин повідомлення орендаря про припинення договору до закінчення терміну його дії, або повідомлення про це після спливу місячного терміну з дати закінчення терміну дії договору.

За змістом частини 4 статті 284 Господарського кодексу України договір оренди вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які передбачені договором, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну його умов.

У даному випадку орендодавець у встановлений законом строк направив орендарю листи з повідомленням про небажання продовжувати відносин оренди після закінчення строку договору за адресою, вказаною в договорі оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області від 01.04.2006 року та адресою, вказаною в додатковому договорі від 21.05.2013 року № 8 до договору оренди нерухомого майна від 01.04.2006 року.

Відповідно до Наказу Міністерства Інфраструктури України від 28.11.2013 року №958 Про затвердження нормативів та нормативних строків пересилання поштових відправлень із змінами і доповненнями нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день. Таким чином, рекомендоване поштове відправлення повинно було бути отримане позивачем не пізніше 22.06.2016 року, тобто у місячний термін після закінчення строку дії договору оренди.

Судова колегія не приймає до уваги посилання відповідача на направлення кореспонденції за невірною адресою, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рік Миколаїв» повідомляло відповідачів про те, що адреса, вказана в додатковому договорі від 21.05.2013 року № 8 до договору оренди нерухомого майна від 01.04.2006 року не має відношення до відповідача та з якого конкретно періоду часу. Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України того, що поштові адреси вул. Київська, 1, м. Миколаїв, 54058 та вул. Київська, 1а, м.Миколаїв, 54058 не є тотожними. Водночас, в матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в якому зазначено місцезнаходження юридичної особи: 54058, Миколаївська область, м. Миколаїв, Заводський район, вулиця Київська, будинок 1, наявні документи, в яких позивач самостійно вказує свою адресу як вул. Київська, 1, м. Миколаїв, 54058 (позовна заява, апеляційна скарга), з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, які направлялись судом позивачу, також вбачається, що представники позивача отримують поштову кореспонденцію за вказаною адресою.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач змінив юридичну адресу в установленому законом порядку та повідомив про це контрагентів за договором.

Отже, доводи позивача щодо нібито порушення відповідачами порядку повідомлення в установлений законом строк позивача про прийняте ними рішення про відмову в продовженні договірних відносин є безпідставними, недоведеними належними і допустимими, письмовими доказами та спростовуються матеріалами справи.

Згідно статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень частини 1 статті 285 Господарського кодексу України, статті 777 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", на які посилається позивач як на підставу позову, переважне право орендаря на продовження строку дії договору оренди виникає, якщо після закінчення строку дії договору оренди орендодавець передав спірне майно в оренду іншій особі. Водночас зазначені правові норми не зобов'язують орендодавця укладати договір на новий строк на тих же самих умовах.

Таким чином, в орендодавця за договором є право на продовження або не продовження договору оренди і не має відповідного обовязку.

Посилання позивача на те, що місцевим господарським судом не досліджено того, що позивач належним чином виконував обовязки за договором упродовж 10 років: сплачувалась орендна плата, надавалась благодійна допомога, судовою колегією розглянуті та відхилені, оскільки позивач не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження даних обставин. До того ж ці обставини у разі закінчення строку дії договору не є такими, що впливають на висновок суду про правомірність позовних вимог позивача, виходячи з визначеного ним самостійно предмету позову.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у відповідачів були підстави для відмови в продовженні договору ще й з огляду на порушення проти нього справи про банкрутство позивача, що може мати наслідком в подальшому несвоєчасну сплату орендної плати, а також на порушення умов договору в частині передачі майна в суборенду.

Так, Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області листом від 14.03.2016 року №39/9а/14/29-14-05-07 повідомило Управління з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної державної адміністрації про те, що під час проведення перевірки АЗС за адресою: вул. Київська, 1/А, м. Миколаїв було встановлено порушення порядку ведення обліку паливно-мастильних матеріалів за місцем їх реалізації та зберігання, а також встановлено, що по зазначеній адресі здійснює господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЛАСТЕЛИН».

В матеріалах справи міститься також і засвідчена копія договору оренди, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Рік Миколаїв» передало в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЛАСТЕЛИН» нерухоме майно загальною площею 714,5 кв. м. у вигляді паливно-заправного пункту для роздрібного продажу нафтопродуктів, яке розміщено за адресою: м. Миколаїв, вул. Київська, 1а. Але пунктом 6.2 договору оренди від 01.04.2006 року визначено, що орендар має право за згодою орендодавця здавати орендоване майно в суборенду. Проте, доказів на підтвердження погодження суборенди позивачем з відповідачами матеріали справи не містять.

Отже, господарський суд Миколаївської області дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позовні вимоги щодо виклику та опиту свідків також не підлягають задоволенню, оскільки чинним господарським процесуальним законодавством не передбачено можливості розглядати питання виклику та допиту свідків, по-перше, в якості позовної вимоги, по-друге, навіть як клопотання сторони, оскільки наявність або відсутність між суб'єктами господарювання (а не фізичними особами) орендних правовідносин та питань отримання поштової кореспонденції не може підтверджуватись показаннями свідків, а тільки письмовими, належними та допустимими доказами по справі.

Крім того, судова колегія зазначає, що право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України.

При цьому, вимога про визнання договору оренди продовженим є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення. Такий факт може встановлюватись господарським судом лише при існуванні і розгляді спору, який виник між особами про право цивільне. Встановлення цього факту є елементом фактичних обставин справи та обґрунтованості позовних вимог. Тобто, встановлення судом факту продовження договору може мати місце лише при розгляді іншого господарського спору.

Таким чином, оскільки позовна вимога про визнання договору оренди державного нерухомого майна продовженим на той самий строк, на який він був укладений та на тих самих умовах, є, по суті, вимогою про встановлення юридичного факту, що не відповідає передбаченим законом способам захисту порушеного права, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Водночас, слід зазначити, що з метою захисту своїх прав на оренду позивач не позбавлений можливості звернутися з позовом про спонукання орендодавця до укладення додаткової угоди до спірного договору оренди щодо продовження дії останнього, але на інших умовах, з урахуванням необхідності здійснення нової оцінки об'єкта оренди та на інших умовах оренди, визначених чинним законодавством України.

Посилання позивача на нібито його звернення до відповідача 1 з новими пропозиціями щодо укладання договору оренди, судовою колегією розглянуті та відхилені, оскільки в матеріалах справи відсутні належні письмові докази на підтвердження такого звернення.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог про зобовязання продовжити (укласти на новий строк) договір оренди нерухомого майна від 01.04.2006 року.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Миколаївської області від 08.04.2016 року у справі № 915/217/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Рік Миколаїв, м. Миколаїв на рішення господарського суду Миколаївської області від 08.04.2016 року у справі № 915/217/16 залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 08.04.2016 року у справі № 915/217/16 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

ОСОБА_5