ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Справа № 908/3509/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовка І.В. (головуючого, доповідача),
Кривди Д.С., Черкащенка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.03.2016 року у справі № 908/3509/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кліон" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідачів про стягнення з ФОП ОСОБА_4 частини заборгованості в сумі 114 185 грн. у зв'язку з порушенням зобов'язання з оплати за одержаний товар за договором поставки від 09.09.2014 року № 128/14, та стягнення солідарно з відповідачів частини заборгованості в сумі 1 000 грн. на підставі договору поруки від 09.09.2014 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 року (судді: Мойсеєнко Т.В., Азізбекян Т.А., Проскуряков К.В.) позов задоволено та стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість у сумі 114 185 грн., та солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 1 000 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.03.2016 року (судді Стойка О.В., Бойченко К.І., Попков Д.О.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач ФОП ОСОБА_4 вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати, та в позові відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає, що судові рішення у справі є законними та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Відзив на касаційну скаргу від іншого відповідача до суду не надходив.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.06.2016 року розгляд справи було відкладено на 22.06.2016 року.

Дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 09.09.2014 року між ТОВ "Кліон" (продавець) та ФОП ОСОБА_4 (покупець) був укладений договір поставки № 128/14, за умовами якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача рибу, рибну продукцію і морепродукти (далі - товар), а відповідач - прийняти товар і оплатити його на умовах даного договору.

Згідно з п. 1.2 договору найменування, асортименти, кількість, ціна за одиницю й загальна вартість товару узгоджуються сторонами при оформленні усних заявок та вказуються в накладних.

Підписані обома сторонами накладні підтверджують узгодження сторонами всіх суттєвих умов договору по відношенню до поставок відповідних партій товарів на виконання заявок по ним.

Умови оплати визначені в п. 3.1 договору з відтермінуванням платежу на 14 календарних днів, а форма оплати визначена п. 3.2 договору: у готівковій або безготівковій формі.

За п. 4.3 договору передача товару здійснюється тільки при наявності доручення встановленого зразка на одержання такого товару, що передається продавцеві до початку відвантаження шляхом факсимільного зв'язку й надається в оригіналі під час підписання видаткової накладної.

Відповідно до п. 7.1 договору строк його дії встановлено до 31 грудня 2014 року.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 115 185 грн. з ПДВ згідно з видатковими накладними від 19.11.2014 року № 116875 на суму 39 000 грн. з ПДВ та від 21.11.2014 року № 117819 на суму 76 185 грн. з ПДВ.

Товар отриманий особисто покупцем без зауважень.

У матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків сторін за період з 01.10.2014 року по 26.12.2014 року за договором № 128/14П, з підписом з боку позивача ОСОБА_6 та штампом ТОВ "Кліон", в якому відображена сума дебетового сальдо ФОП ОСОБА_4 в розмірі 511 027,61 грн., а також зафіксовані поставки за вказаний період на суму 1 352 027,61 грн.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться акт звірки за період з 01.01.2015 року по 13.03.2015 року, не підписаний сторонами, за яким заборгованість ФОП ОСОБА_4 станом на 13.03.2015 становить 76 104,31 грн., а також відображені оплати за наведений період на загальну суму 187 001 грн.

09.09.2014 року між ТОВ "Кліон" (кредитор) та ФОП ОСОБА_5 (поручитель) був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання обов'язку ФОП ОСОБА_4 (боржник) за договором поставки.

За умовами п.п. 1.2, 3.1 договору поруки у разі порушення боржником обов'язку за основним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В період дії основного договору поручитель відповідає за своєчасну оплату боржником заборгованості за поставлені товари за основним договором. Виконання зобов'язання за основним договором забезпечується порукою частково - у сумі 1000 грн. Відповідальність поручителя обмежується вказаною сумою.

Згідно з п.п. 6.1, 6.2 договору поруки він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення поруки. Порука припиняється з припиненням дії основного договору при умові відсутності фактів порушення основного договору в період його дії.

Предметом даного судового розгляду є вимоги постачальника до покупця та поручителя про стягнення заборгованості з оплати товару на підставі договору поставки та на підставі договору поруки.

Висновок судів обох інстанцій про задоволення позову про стягнення з покупця заборгованості обґрунтовано доведеністю обставин порушення ним обов'язку з оплати отриманого товару за договором поставки, та наявністю правових підстав для стягнення з поручителя заборгованості, що утворилася на підставі договору поруки.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 1 ст. 198 ГК України платежі за грошовими зобов'язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до п. 3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320, приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Суди обох інстанцій встановили, що постачальник виконав зобов'язання з поставки визначеного договором товару на суму 115 185 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується покупцем, а покупець в свою чергу не довів обставин виконання зобов'язання з його оплати, оскільки не подав жодного доказу на підтвердження здійснення таких оплат, у зв'язку з чим дійшли обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення вартості товару, з яких відповідно до позовних вимог до стягнення з покупця підлягають 114 185 грн., а 1 000 грн. солідарно з покупця та поручителя.

Ст.ст. 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, відповідач не спростував факту одержання товару та доказів виконання зобов'язання з його оплати не надав, що свідчить про порушення ним умов договору, а також вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, а тому господарські суди обґрунтовано задовольнили вимоги позивача про стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_4 заборгованості в сумі 114 185 грн., та солідарно з відповідачів заборгованості у сумі 1 000 грн.

Доводи касаційної скарги про відсутність боргу перед позивачем та оплату отриманого товару в повному обсязі не підтверджені належними доказами, а тому вони не приймаються судом касаційної інстанції до уваги, оскільки не спростовують висновків суду, покладених в основу оскаржених судових рішень, а лише зводяться до переоцінки досліджених судом доказів та встановлених обставин справи, водночас, оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, в силу вимог ст. 43 ГПК України, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх переоцінка не віднесена до компетенції суду касаційної інстанції.

За таких обставин, оскаржені судові рішення є законними й обґрунтованими, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 1211 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.03.2016 року - без змін.

Поновити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 26.10.2015 року.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Д.Кривда

М.Черкащенко