ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.06.2016 р. Справа№ 914/1604/16

Суддя господарського суду Львівської області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи

за позовом: Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» (м. Львів)

до відповідача 1: Львівської міської ради (м. Львів)

відповідача 2: Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області (м. Львів)

відповідача 3: Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксолани 51» (м. Львів)

про: визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № б/н від 14.06.2016 року.

від відповідача 1: ОСОБА_3 довіреність № 17вих-76 від 22.09.2015 року.

від відповідача 2: не зявився

від відповідача 3: ОСОБА_4 - довіреність № б/н від 17.06.2016 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» до відповідача 1 - Львівської міської ради, відповідача 2 - Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області, відповідача 3 - Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксолани 51» про визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва.

Ухвалою суду від 10.06.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду і призначено до розгляду на 22.06.2016 року. Також, клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по справі № 914/1604/16 задоволено частково, відстрочено сплату судового збору до першого судового засідання, а саме: до 22.06.2016 року. Суд зобовязав позивача надати до наступного судового засідання докази визначення вартості спірного майна, а також докази оплати судового збору у встановленому чинним законодавством України порядку та розмірі.

Позивач вимог ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду від 10.06.2016 року не виконав, явку поважного представника в судове засідання забезпечив.

10.06.2016 року за вх. № 24347/16 позивач подав додаткові докази до матеріалів справи.

10.06.2016 року за вх. № 24348/16 позивач подав додаткову інформацію по справі.

22.06.2016 року в судовому засіданні позивач подав клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідач 1 вимог ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду від 10.06.2016 року не виконав, явку поважного представника в судове засідання забезпечив.

Відповідач 2 вимог ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду від 10.06.2016 року не виконав, явку поважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується копією Списку № 662 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів 13.06.2016 року, а явка відповідача 2 була визнана судом та визначена в ухвалі суду обовязковою.

Відповідач 3 вимог ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду від 10.06.2016 року не виконав, явку поважного представника в судове засідання забезпечив.

Згідно ч. 1 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо:

1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;

2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

3) виключено

4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк;

5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору;

6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання господарського суду і його незявлення перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 2.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» (надалі Постанова), судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК).

Згідно ч. 3 п. 3.1. Постанови, при цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Згідно п. 3.2. Постанови, у разі відстрочення або розстрочення сплати судового збору господарський суд повинен зазначити в ухвалі (про прийняття заяви чи скарги до провадження або в іншій) конкретний строк (строки) сплати судового збору, який (які) не може бути пізнішим за дату, на яку судом призначено розгляд заяви чи скарги.

В ухвалі суду від 10.06.2016 року, клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення по справі № 914/1604/16 задоволено частково, відстрочено сплату судового збору до першого судового засідання, а саме: до 22.06.2016 року. Суд зобовязав позивача надати до наступного судового засідання докази оплати судового збору, а також, докази вартості майна, визнання права власності на яке є предметом позову.

Згідно п. 3.3. Постанови, якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, може своєю ухвалою, зокрема, залишити позов чи скаргу без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Отже, враховуючи те, що позивач без поважних причин не подав докази оплати судового збору, а також, докази вартості майна, визнання права власності на яке є предметом позову, суд прийшов до висновку, що позов Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» до відповідача 1 - Львівської міської ради, відповідача 2 - Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області, відповідача 3 - Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксолани 51» про визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва слід залишити без розгляду, згідно п. 5 ст. 81 ГПК України.

Згідно ч. 4 ст. 81 ГПК України, після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Таким чином, враховуючи те, що позивач не подав витребувані господарським судом документи, необхідні для вирішення спору, керуючись ст.ст. 43,22, 33, 34, 43, п. 5 ч. 1 ст. 81, 86 ГПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Позов Закритого акціонерного товариства «Львівський керамічний завод» до відповідача 1 - Львівської міської ради, відповідача 2 - Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області, відповідача 3 - Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «На Роксолани 51» про визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва залишити без розгляду.

Суддя Пазичев В.М.