ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

"06" липня 2016 р. Справа № 916/1012/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б);

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, буд. 16);

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичної особи (01032, м. Київ, б-р Т.Шевченка, 33-Б);

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9);

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

про визнання недійсним одностороннього правочину

Суддя господарського суду

Одеської області Грабован Л.І.

Представники сторін:

від позивача: Шевчук В.В. за довіреністю від 05.03.2016р.; Таболін О.С. за довіреністю від 05.05.2016р.;

від відповідача: Коротченко Д.В. за довіреністю від 01.10.2015р.;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичної особи: не з'явився;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національного банку України: Каранфілова О.В. за довіреністю № 18-02025/88462 від 17.11.2015р.

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: від ОСОБА_4 - ОСОБА_14. за довіреністю від 25.06.2016р., від ОСОБА_7 - ОСОБА_16 за довіреністю від 04.07.2016р., від ОСОБА_5 - ОСОБА_16 за довіреністю від 04.07.2016р. (був присутній до перерви, оголошеної у судовому засідані); від ОСОБА_3 - ОСОБА_17 за довіреністю від 30.06.2016р. (був присутній до перерви, оголошеної у судовому засідані).

СУТЬ СПОРУ: про визнання недійсним одностороннього правочину

У судовому засіданні 06.07.2016р. оголошувалась перерва відповідно до положень ст. 77 ГПК України.

Позивач, Публічне акціонерне товариство „Дельта Банк", звернувся до господарського суду Одеської області із позовом (вх. №1081/16 від 18.04.2016р.) (т.1 а.с.4-8) до Публічного акціонерного товариства „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Фонду гарантування вкладів фізичної особи та Національного банку України про визнання недійсним одностороннього правочину - заяву за вих. № 517 від 27.02.2015р. Публічного акціонерного товариства „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" про припинення зобов'язань за договором кредитної лінії № 2009993/1 від 19.06.2013р. на суму 207 645 988, 12 грн. внаслідок зарахування зустрічних зобов'язань.

Ухвалою господарського суду Одеської області 20.04.2016р. (т.1 а.с.1) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.05.2016р. (т.2 а.с.58-61) залучено до участі у справі № 916/1012/16 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. (т. 2 а.с. 181-185) продовжено строк розгляду справи № 916/1012/16 до 06.07.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.07.2016р. (т. 3 а.с. 1-2) виправлено описки в ухвалах суду від 20.04.2016р., від 18.05.2016р. та від 21.06.2016р.; ухвалено у вступній частині ухвали суду від 20.04.2016р. правильно читати: „за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичної особи, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національного банку України"; ухвалено у вступній частині ухвали суду від 18.05.2016р. правильно читати „за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичної особи, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національного банку України"; ухвалено у вступній частині ухвали суду від 21.06.2016р. правильно читати „за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичної особи, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національного банку України".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.07.2016р. (т. 3 а.с. 3-4) виправлено описки в ухвалах суду від 18.05.2016р. та від 21.06.2016р.; ухвалено в пункті 1-му резолютивної частини ухвали суду від 18.05.2016р. правильно читати „залучити до участі у справі № 916/1012/16 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8"; ухвалено у вступній частині ухвали суду від 21.06.2016р. правильно читати „за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8".

Позивач у позові вказує на те, що правочин оформлений заявою №517 про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає умовам викладеним у цих нормах та суперечить діючому законодавству України та нормам ст.ст. 202,598,599,601 Цивільного кодексу України, ст. 203 ГК України, а саме:

до заяви не додано доказів переходу новому кредиторові прав у зобов'язанні, що порушує вимог ст. 517 ЦК України; строк виконання зобов'язань, які зараховуються за депозитними договорами не настав, що порушує вимог ст. 601 ЦК України;

майнові вимоги за договорами фізичних осіб за договорами рахунків та депозитними договорами і ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" за кредитом, виражений і різних валютах, та має різний обсяг та розмір, що порушує вимоги ст. 601 ЦК України, за якою зарахуванню підлягають лише однорідні вимоги;

вимоги ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" та ПАТ „Дельта Банк" не можуть бути зустрічними, оскільки право вимоги від фізичних осіб до ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" не могла перейти, вказані фізичні особи у подальшому подали заяви про визнання їх кредиторами банку, що свідчить про відсутність відступлення їх прав на користь ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів";

за договором банківського вкладу та банківського рахунку не виникають грошові вимоги безпосередньо до банку, оскільки банк не є власником грошових коштів на рахунку клієнта, цими коштами володіє та розпоряджається саме клієнт, а не банк, що виключає наявність зустрічного характеру зобов'язань між позивачем та відповідачем (позиція Верховного суду України у постанові від 02.09.2014р. у справі №2-80гс14); право вимоги від фізичних осіб не могло перейти до ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів", оскільки ці фізичні особи не мали права користування та розпорядження своїми коштами без дострокового розірвання договорів банківського вкладу та рахунку, як на дату відступлення (25 та 27 лютого 2015р.) так і на дату надіслання заяви №517 (1.03.2016р.);

фізичні особи не надавали банку жодних документів (доручень) на розпорядження та на їх списання їх коштів в рахунок погашення заборгованості ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів"; кожен із зазначених в заяві про зарахування однорідних вимог договорів банківського вкладу/банківського рахунку нерозривно пов'язаний із особою, якій відкривається депозитний рахунок (сторона такого договору) у відповідності до ст. 515 ЦК України, у зв'язку з відступленням права вимоги на грошові кошти за договорами банківського вкладу /банківського рахунку на користь відповідача, позивач зобов'язаний ідентифікувати та верифікувати нового клієнта відповідно до законодавства України; заміна сторони за договором банківського вкладу має призвести до передачі можливості новій стороні розпоряджатись коштами на рахунку; процедура визначення такого розпорядження виключно за платіжними документами, які можуть бути прийняті лише від особи, якою відкривався рахунок, третя особа може подавати документи на списання коштів з рахунку лише в разі досягнення згоди з власником рахунку та банку щодо договореного списання відповідно до Закону України „Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні", але новою стороною у зобов'язанні щодо рахунку, при цьому, третя сторона не стає; перелік підстав списання грошових коштів з рахунку визначений ст. 1071 ЦК, грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом, тобто у ПАТ „Білгород-Дністровського комбінат хлібопродуктів" не виникло жодних правовідносин згідно зі ст. 11,202,509 ЦК України за депозитними та поточними рахунками фізичних осіб;

не можливо відступити право вимоги за договорами на обслуговування рахунків на певну суму, якщо такої суми на цих рахунках не обліковувалось; відсутність на дату відступлення на рахунках фізичних осіб сум, які нібито були відступлені також свідчить про неможливість у подальшому зарахування зустрічних вимог;

між ПАТ „Дельта Банк" та ОСОБА_18 не укладався договорі від 18.03.2014р. на обслуговування рахунку №006-28151-221112, який нібито відступлений ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів", договір №006-28151-221112 укладено 22.11.2012р. між ПАТ „Дельта Банк" та ОСОБА_6, що також свідчить про неможливість проведення зарахування у зв'язку з тим що таке зобов'язання не існує;

між ОСОБА_7 та АТ „Дельта Банк" укладався договір на обслуговування рахунку №2630-101-224491 від 20.05.2015р., оскільки договорі від 20.05.2105р. №2630-101-224491 є договором банківського вкладу (а не рахунку), за яким строк виконання встановлено до 25.05.2015р., по зазначеному правочину право вимоги до настання строків не могло бути передано.

Позивач вказує на те, що заява відповідача про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог від 27.02.2015р. суперечить Закону, зокрема, ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України та посилається на підстави недійсності правочину визначені ч.1 ст. 215 ЦК України, ч.1,3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Посилається на ч.3 ст. 215 ЦК України, якою передбачено визнання недійсним оспорюваного правочину в судовому порядку за позовом однієї із сторін цього правочину або заінтересованої сторони, що заперечують його дійсність на підставах, встановлених законом.

Позивач також вказує на підстави, які свідчать, на його думку, про відсутність судового рішення у зазначених правовідносинах, а саме те, що договори, перелічені у заяві №517 не були предметом дослідження по справі №910/11426/15, а тому відсутні підстави для звільнення від доказування, визначені ч.2 ст. 35 ГПК України; пояснює, що у межах іншої справи досліджувався договір відступлення права вимоги №260115 від 26.02.2015р., укладений з ОСОБА_19, та договір відступлення прав вимоги №2502006 від 25.02.2015р. укладений з ОСОБА_20, які взагалі не вказані в заяві №517 від 27.02.2015р. та не є предметом розгляду по даній справі.

Таким чином, позивач вважає, що у ПАТ „Дельта Банк" не виникло жодних зобов'язань перед ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" за договорами банківського вкладу/банківського рахунку, укладених з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, отже і не має підстав для зарахування вимог та не несе жодних юридичних наслідків, адже відповідачем порушено порядок відкликання вкладу та повернення коштів, що передбачений договорами, а також не надано банку доказів переходу до нього прав вимоги (договорів відступлення), що свідчить про неможливість зарахування однорідних грошових вимог.

Відповідач у відзиві від 10.05.2016р. (вх..№11403/16 від 10.05.2016р.) від 16.05.2016р. (вх. №12237/16 від 17.05.2016р.(т.1 а.с.139-144) (т.2 а.с.1-6) з ідентичним текстом, вказує на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним, оскільки зобов'язання за кредитним договором припинились зарахуванням зустрічних однорідних вимог між ПАТ „Дельта Банк" та ПАТ „Білгород-Дністровский комбінат хлібопродуктів" на підставі одностороннього правочину, який повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Дана обставина, на думку відповідача, була встановлена в рамках розгляду справи №910/11426/15 постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015р. за позовом ПАТ „Білгород-Дністровський КХП" до ПАТ „Дельта Банк" про припинення іпотеки та зустрічним позовом ПАТ „Дельта Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що суд дійшов висновку про те, що односторонній правочин, вчинений ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" щодо припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог шляхом направлення на адресу ПАТ „Дельта Банк" відповідних заяв від 27.02.2015р. вих. №517 та від 28.02.2015р. вих. №518 є таким, що відповідає приписам ст. 601 ЦК України, у зв'язку з чим зобов'язання ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" за договором кредитної лінії №ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013р. щодо повернення суми кредитної заборгованості - є такими, що припинились з 28.02.2015р., тобто з моменту надсилання на адресу ПАТ „Дельта Банк" заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. №518 від 28.02.2015р. Відповідач повідомляє, що постанова Київського апеляційного господарського суду набрала законної сили 29.09.2015р., залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2015р., ухвалою Верховного суду України від 12.01.2016р. відмовлено у допуску справи до провадження, та зазначає, що обставини, встановлені у постанові Київського апеляційного господарського суду мають преюдиціальне значення та не потребують доказуванню при розгляді даної справи, в якій беруть участь особи, щодо яких ці обставини встановлені. Суд в рамках розгляду цієї справи дослідив чи відповідає односторонній правочин по зарахуванню однорідних зустрічних вимог шляхом надіслання ПАТ „Дельта Банк" відповідних заяв №517, 518 вимогам чинного законодавства та підтвердив його правомірність на противагу доводам позивача. Відповідач звертає увагу на те, що перехід до нового кредитора прав вимоги до ПАТ „Дельта Банк" підтверджуються фактом надсилання повідомлень з боку первісних кредиторів на адресу ПАТ „Дельта Банк", що встановлено в рамках розгляду справи 910/11426/15, тобто встановлено, що первісний кредитор належним чином повідомив боржника про заміну кредитора у зобов'язанні, а тому доводи позивача щодо відсутності належного повідомлення вважає безпідставними; суд в рамках розгляду справи 910/11426/15 також встановив, що вимоги є зустрічними та однорідними; щодо наявності описок в постанові Вищого господарського суду від 25.11.2015р. вважає посилання позивача на те, що договори не були предметом дослідження у даній справі необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, припущення позивача про невірні реквізити договорів помилковими та такими, що не відповідають дійсності.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України у поясненнях від 21.06.2016р. (вх. №16153/16 від 30.06.2016р. (т.2 а.с.162-164) погодився з доводами позивача та вказав, що заява відповідача за №517 надійшла до позивача вже під час запровадження тимчасової адміністрації, у останнього були відсутні правові підстави для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог в силу дії положень спеціального Закону „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Вважає, що правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог №517 не відповідає вимогам встановленим ст. 203 ГК, ст. 601 ЦК України, оскільки строк виконання зобов'язань, які зараховуються за депозитними договорами не настав, просить позовну заяву задовольнити повністю.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8 у поясненнях від 24.06.2016р. (вх. №15963/16 від 29.06.2016р.) (т.2 а.с. 188) зазначає, що нею було укладено 17.02.2015р. з ПАТ „Дельта Банк" договір банківського вкладу №012-28310-170215, сума депозитного вкладу 56 770 992,12 грн. Договору про відступлення права вимоги №25003 від 25.02.2015р. ні з ким не підписувала, тому ні копії ні оригіналу даного договору надати суду не може. Вважає, що правочин, укладений ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" є недійсний та такий, що порушує її особисті права.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача усно просили відкласти розгляд справи для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та надати свої пояснення, та витребувані судом документи.

Враховуючи те, що ухвалою господарського суду Одеської області від 18.05.2016р. було залучено до участі у справі № 916/1012/16 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ухвалами господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. та від 01.07.2016р. відкладено розгляд справи, які в установленому ст. 87 ГПК України були направлені зазначеним особам, а, отже, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за період з 18.05.2016р. по 06.07.2016р. мали можливість ознайомитися з матеріалами справи, однак таким правом не скористалися, тому суд відмовляє у задоволенні заявленого клопотання.

Відповідачем 06.07.2016р.подано клопотання про призначення колегіального розгляду справи № 916/1012/16 за позовом ПАТ „Дельта Банк" до ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" про визнання недійсним правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог з огляду на складність спору, великої кількості поданих сторонами доказів та клопотань, з метою всебічного, повного та об'єктивного розгляду у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та на підставі ст.ст. 22, 28, 46 ГПК України. В клопотанні зазначено, що господарський суд Одеської області в рамках розгляду справи № 910/1012/15 має обов'язок встановити чи існують на сьогоднішній день преюдиціальні обставини, тобто, ті, що не підлягають повторному доказуванню, та чи повинні ці обставини бути враховані судом під час винесення рішення у справі. Відповідачем вказано, що суд також має обов'язок дослідити, окрім перелічених вище обставин, також обставини, що були встановлені в рамках розгляду справи № 910/11426/15. Згідно клопотання враховуючи той факт, що учасники судового процесу в рамках розгляду справи № 916/1012/15 не надали суду, відповідно до вимог чинного законодавства України, усі належні та допустимі докази, які необхідно для повного та об'єктивного розгляду справи, що вимагає їх витребування, а, отже, ускладнює розгляд справи, крім того, обставини справи, за яким сформульовано предмет позову, вимагають збору та дослідження значної кількості додаткових доказів, а також аналізу значного об'єму норм чинного законодавства України, що свідчить про необхідність колегіального у складі трьох судів розгляду даної справи.

Приймаючи до уваги те, що призначення колегіального розгляду справи залежить від категорії та складності справи, а саме від складності спірних матеріально-правових відносин, кількості доказів, поданих на підтвердження вимог та заперечень, неясності чи суперечливості правових норм, що підлягають застосуванню у спірних відносинах, що було досліджено судом при порушенні провадження у справі № 916/1012/15, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи № 916/1012/16 за позовом ПАТ „Дельта Банк" до ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" про визнання недійсним правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Як встановлено судом, відповідно до комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" ухвалою господарського суду Одеської області від 12.01.2016р. (суддя - Найфлеш В.Д.) порушено провадження у справі №916/4933/15 про банкрутство ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів", введено процедуру розпорядження майном боржника. З ухвали господарського суду Одеської області від 21.06.2016р. вбачається , що розгляд справи відкладено, процедура розпорядження майном боржника триває.

Предметом спору у цій справі є недійсність одностороннього правочину - заяви за вих. № 517 від 27.02.2015р. боржника у справі про банкрутство ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" про припинення зобов'язань за договором кредитної лінії № 2009993/1 від 19.06.2013р. на суму 207 645 988, 12 грн. внаслідок зарахування зустрічних зобов'язань, тобто правочину, укладеного за 11 місяців до порушення провадження у справі про банкрутство.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Відповідно до положень статті 41 ГПК господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом № 2343-XII.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 ГПК господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною дев'ятою статті 16 ГПК (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону № 2343-XII, відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Системний аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Викладена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 13.04.2016р. у справі № 908/4804/14. Відповідно до положень ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1.2 ч.1 ст. 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на те, що відносно відповідача ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" порушено провадження у справі про банкрутство, та те, що спори про визнання недійсними угод боржника, які були вчинені боржником після порушення провадження у справі про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство розглядаються та вирішуються господарським судом у межах справи про банкрутство, а не в окремому позовному провадженні, суд припиняє провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

До позовної заяви додано оригінал платіжного доручення № 4698082 (#) від 11.0.2016р. про сплату судового збору в розмірі 2 756, 00 грн. за поданння вкаазної заяви.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи викладене, для повернення судового збору слід звернутися до господарського суду Одеської області з відповідним клопотанням із зазначенням реквізитів заявника та з оригіналом документа про його сплату.

Керуючись п.1.ч.1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Припинити провадження у справі № 916/1012/16 за позовом ПАТ „Дельта Банк", (вх. №1081/16 від 18.04.2016р.) до ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Фонду гарантування вкладів фізичної особи та Національного банку України про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви за вих. № 517 від 27.02.2015р. Публічного акціонерного товариства „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" про припинення зобов'язань за договором кредитної лінії № 2009993/1 від 19.06.2013р. на суму 207 645 988, 12 грн. внаслідок зарахування зустрічних зобов'язань.

Ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 80, 91 ГПК України.

Копію ухвали надіслати: ПАТ „Дельта Банк" (01014, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38), ПАТ „Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів" (67700, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, буд. 16), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (01032, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 33-Б), Національному банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (АДРЕСА_2), ОСОБА_5 (АДРЕСА_3), ОСОБА_6 (АДРЕСА_5), ОСОБА_7 (АДРЕСА_6), ОСОБА_8 (АДРЕСА_4).

Суддя Л.І. Грабован