РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р. Справа № 906/155/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Юрчук М.І. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі Новоселецькому І.А.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 довіреність № 576 від 30.12.2015р.

відповідача - ОСОБА_2 довіреність № 203 від 22.06.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" на рішення господарського суду Житомирської області від 21.04.2016 р. у справі № 906/155/16 (суддя Прядко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (м.Миколаїв)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівська солодова компанія" (м.Бердичів, Житомирська обл.)

про стягнення 728544,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 21.04.2016 у справі № 906/155/16 (суддя Прядко О.В.) відмовлено в задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" до товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівська солодова компанія" про стягнення 728544,12 грн. збитків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 21.04.2016 у справі № 906/155/16 скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.05.2016 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.06.2016.

Відповідач у запереченнях проти апеляційної скарги заперечив проти доводів та вимог скарги, вказавши, що господарський суд Житомирської області при винесенні рішення правомірно застосував норми матеріального та процесуального права, повністю зясував обставини справи та дослідив докази у справі, постановив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити (вх. № 16698/16 від 23.06.2016).

В судове засідання прибули позивач та відповідач, які надали суду усні пояснення по суті доводів та заперечень, викладених відповідно в апеляційній скарзі та у запереченнях на неї.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.04.2012 у справі №5/5007/62/11 (з урахуванням ухвали суду від 11.10.2012 про виправлення помилки) прийнято нове рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон". Визнано за ТОВ СП "Нібулон" право власності на 251,656 тонн зерна кукурудзи третього класу для кормових потреб якістю згідно ДСТУ 4525:2006, переданого на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю "Бердичівська солодова компанія". Зобов`язано ТОВ "Бердичівська солодова компанія" повернути на користь ТОВ СП "Нібулон" 251,656 тонн зерна кукурудзи третього класу для кормових потреб якістю згідно ДСТУ 4525:2006.

19.03.2013 господарським судом Житомирської області видано наказ № 5/5007/62/11 на примусове виконання вищезазначеної постанови Вищого господарського суду України від 24.04.2012 (з урахуванням ухвали суду від 11.10.2012 про виправлення помилки).

Судом встановлено, що матеріалами виконавчого провадження підтверджується неможливість виконання постанови суду та відповідно захист прав ТОВ СП "Нібулон" у встановлений спосіб у зв`язку з відсутністю у ТОВ "Бердичівська солодова компанія" майна, яке останній повинен був повернути на підставі зазначеного вище наказу.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 10.06.2015 задоволено заяву відділу Державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції, змінено спосіб та порядок виконання постанови Вищого господарського суду України від 24.04.2012 шляхом стягнення з ТОВ "Бердичівська солодова компанія" вартості майна, що підлягає поверненню, у розмірі 402649,60 грн з видачею відповідного наказу.

Слід зазначити, що у резолютивній частині постанови Вищого господарського суду України від 24.04.2012 вартість майна не була визначена, тому з огляду на відсутність законодавчого врегулювання порядку встановлення вартості майна у випадку зміни способу виконання рішення, вартість майна визначалась за загальними правилами з дотриманням принципу змагальності сторін виконавчого провадження (ст. ст. 43, 32, 33 ГПК України) та застосування правил визначення вартості майна, що регулюють подібні правовідносини (ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження"), про що вказав Вищий господарського суду України у постанові від 21.10.2015, залишаючи без змін постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 та ухвалу господарського суду Житомирської області від 10.06.2015 у справі №5/5007/62/11 про зміну способу та порядку виконання постанови суду.

Оскільки боржник не спростував вартість майна та не надав докази, які б підтверджували меншу його вартість, суд при зміні способу виконання судового рішення, виходив з вартості майна, що була вказана державним виконавцем, а також підтримувана стягувачем, та відповідає ціні позову, що згідно із ст.ст. 54, 55 ГПК України була зазначена позивачем у позовній заяві на підставі довідки Регіональної торгово - промислової палати Миколаївської області станом на 21.10.2011 (1600,00 грн за 1 тону).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 15.08.2012 у справі №5/5007/62/11, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.11.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 12.02.2013 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" до товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівська солодова компанія" про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівська солодова компанія" за вих. № 834 від 06.08.2012 р. про відстрочку виконання рішення суду, відстрочено виконання рішення, прийнятого згідно постанови Вищого господарського суду України від 24.04.2012 р. по справі №5/5007/62/11 до 31 січня 2013 року.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.01.2016 року (суддя Ляхевич А.А.), залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 року (судді: Огороднік К.М., Тимошенко О.М., Петухов М.Г.), заяву ВДВС Бердичівського МУЮ задоволено, розстрочено виконання рішення по справі № 5/5007/62/11, на виконання якого Господарським судом Житомирської області видано наказ №5/5007/62/11 від 05.08.2015 року, на 10 платежів шляхом сплати 40264,96 грн щомісячно з 31.01.2016 року по 31.10.2016 року.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказує, що у зв'язку із знеціненням національної валюти та непроведенням розрахунків вартість зерна кукурудзи, що підлягало поверненню згідно постанови суду, збільшилась в декілька разів відповідач має відшкодувати позивачу 728544,12 грн збитків, завданих внаслідок втрати зерна кукурудзи, що перебувало на зберіганні відповідача за договором зберігання зерна №15 від 14.10.2009.

Сума збитків розрахована позивачем, як різниця між вартістю майна за цінами на день прийняття рішення у цій справі згідно довідки Регіональної торгово - промислової палати Миколаївської області станом на 20.04.2016 (4495,00 грн за 1 тону) та сумою грошових коштів, на які було звернено стягнення ухвалою суду про зміну способу та порядку виконання постанови суду.

Обґрунтовуючи наявність правових підстав для стягнення з відповідача збитків позивач посилається на ст. 22, 611, 623, 949, 950, 951 Цивільного кодексу України та ст. 225 Господарського кодексу України.

При прийнятті рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

За змістом положень абз. 1) ч. 1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) речі відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

У відповідності до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно з статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків (ч.3 ст. 225 ГК України).

Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ч.4 ст. 225 ГК України).

Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України).

Колегією суддів становлено, що постанова Вищого господарського суду України від 24.04.2012 року залишається невиконаною майже п'ять років, оскільки боржник всіляко ухиляється від рішення суду.

Враховуючи приписи статтей 22, 611, 623, 949, 950, 951 ЦК України, ст.ст. 224-226 ГК України, ст.ст. Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" позивач повинен відшкодувати відповідачу збитки в розмірі реальної вартості втрачених 251,656 тонн кукурудзи.

Як вбачається з позовної заяви, заявлена сума збитків розрахована за цінами за цінами, що існували на момент звернення до суду з позовом (станом на 12.01.2016 за ціною 4130,00 грн.за 1 тонну кукурудзи згідно з інформаційно-ціновою довідкою Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області за № 28 від 12.02.2016), в сумі 636689,68 грн.

21.04.2016 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на 20.04.2016 ціна 1 тонни кукурудзи збільшилася у порівнянні з цінами, що існували на момент звернення до суду з позовом, і відповідно складає 3800,00 грн. - 4520,00 грн. за й тонну, що підтверджується даними інформаційно-цінової довідки Торгово-промислової палати Миколаївської області за № 26-37 від 20.04.2016.

Відтак, для відновлення свого майнового становища як власника 251,656 тонн кукурудзи позивач має витратити за ціною 4495,00 грн./тонна 1137485,12 грн. (251,656 тонн кукурудзи х 4495,00 грн./тонна = 1131193,72 грн.) за вирахуванням суми 402649,60, на яку було звернено стягнення ухвалою господарського суду Житомирської області від 10.06.2015, а саме: 1131193,72 грн. -402649,60 грн. = 728544,12 грн.

Подані позивачем розрахунки колегія суддів визнає обгрунтованими.

Виходячи з обставин цієї справи, наявністі усіх елементів складу цивільного правопорушення, вчиненого відповідачем, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення 728544,12 грн. збитків є підставними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення (ч.2 ст.103 ГПК України).

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" підлягає задоволенню, рішення місцевого суду, відповідно до ст.ст. 103 та 104 ГПК України, - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" на рішення господарського суду Житомирської області від 21.04.2016 у справі № 906/155/16 задоволити.

Рішення господарського суду Житомирської області від 21.04.2016 у справі № 906/155/16 скасувати.

Прийняти нове рішення. Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівська солодова компанія" (13300, Житомирська область, м.Бердичів, вул. Ватутіна. 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (54002, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 1, ) 728544,12 грн. збитків та 10928,35 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівська солодова компанія" (13300, Житомирська область, м.Бердичів, вул. Ватутіна. 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (54002, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 1, ) 12021,19 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Житомирської області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 906/155/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.