ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================УХВАЛА
23 червня 2016 року Справа № 5016/1284/2012(5/45)
Ліквідатор: Сербін Ірина Іванівна (АДРЕСА_2).
Суддя Давченко Т.М.
за участю представників:
кредитор не з'явився;
від боржника: ліквідатор Сербін І.І.
Суть справи: про визнання кредиторських вимог
Розгляд заяви кредитора здійснюється судом відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції від 22.12.2011р., чинній з 18.01.2013р.
У судових засіданнях з розгляду кредиторських вимог ОСОБА_1 неодноразово оголошувалась перерва в порядку ст.. 77 ГПК України для надання додаткових доказів.
Постановою Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р., Публічне акціонерне товариство "Миколаївський суднобудівний завод "ОКЕАН" визнано банкрутом, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сербін Ірину Іванівну.
Згідно приписів ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, здійснюється офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.
19.04.2016р. до суду надійшла заява гр. ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до банкрута в сумі 782867,06 грн.
Ухвалою суду від 10.05.2016р. вказану заяву було прийнято до розгляду.
Ліквідатором 07.06.2016р. надано відзив на заяву кредитора, у якому грошові вимоги відхиляє в повному обсязі з огляду на їх необґрунтованість, оскільки вважає, що між підприємством-боржником та гр. ОСОБА_1 не виникло трудових правовідносин.
Кредитор надав суду заперечення на відзив ліквідатора, у яких стверджує, що був прийнятий повноважним президентом компанії.
У судове засідання кредитор не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Ліквідатор наголошував, що у нього, як керівника підприємства відповідно до ч.2 ст. 38 та ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відсутні будь - які відомості кадрової чи бухгалтерської документації щодо працевлаштування гр. ОСОБА_1 та нарахування йому заробітної плати.
Від кредитора до суду скарг на дії ліквідатора щодо відхилення вимог не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ліквідатора, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд встановив наступне.
Відповідно до статті 1 Закону, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.
Після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону.
Розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.
Так, із заяви гр. ОСОБА_1 вбачається, що його вимоги є заборгованістю із заробітної плати. Кредитор зазначає у своїй заяві, що він працює на ПАТ «МСЗ «Океан» з 12.08.2014р. по теперішній час.
Кредитором надано суду копію наказу по підприємству №08/12 від 12.08.2014р. «Про прийняття на роботу», підписаного президентом ПАТ «МСЗ «Океан» ОСОБА_3, відповідно до якого його, а також гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 було прийнято на роботу до ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан».
З даного наказу вбачається, що гр. ОСОБА_1 було прийнято на роботу з 12 серпня 2014 року на посаду керівника департаменту з економіки ПАТ «МСЗ «Океан», за сумісництвом, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису та пропорційно відпрацьованому часу.
Згідно з твердженням кредитора, трудові правовідносини з підприємством тривають по теперішній час, оскільки розпорядник майна не попередив його про звільнення, а ліквідатор, в свою чергу, не звільнив з роботи у відповідності до приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
У зв'язку з невиплатою гр. ОСОБА_1. заробітної плати за період з 12.08.2014р. по 29.02.2016р. утворилась заборгованість в сумі 782867,06 грн., яку кредитор і просить визнати та включити до реєстру вимог кредиторів.
З матеріалів справи вбачається, що заявника приймав на роботу президент ПАТ «МСЗ «Океан» ОСОБА_3, якого було призначено на цю посаду строком на один рік з 03.06.2014р. рішенням Наглядової ради ПАТ «МСЗ «Океан» (протокол від 14.05.2014р. №1-5).
В подальшому, вказане рішення, в тому числі в частині призначення ОСОБА_3 президентом (керівником) ПАТ «МСЗ «Океан» було визнано недійсним постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.01.2015р.
Вказані обставини були предметом дослідження господарськими судами в межах справи №915/1508/14, та в силу приписів ст. 35 ГПК України не потребують нового дослідження та доказування.
У запереченнях на відзив ліквідатора кредитор зазначає, що рішення наглядової ради про призначення ОСОБА_3 було визнано недійсним 14.01.2015р., а тому наказ по підприємству від 12.08.2014р. про прийняття гр. ОСОБА_1 на роботу не можна вважати нікчемним.
Окрім цього, кредитор заявляє, що його не повідомили належним чином про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, тому на думку заявника його трудові правовідносини тривають і розмір кредиторських вимог збільшується.
Ліквідатор у судових засіданнях наголошував, що рішення Наглядової ради, яким було призначено ОСОБА_3 президентом (керівником) ПАТ «МСЗ «Океан», було визнано в судовому порядку недійсним, а тому, відповідно до частини першої статті 216 та частини першої статті 236 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. А тому ліквідатор вважає, що між гр. ОСОБА_1 та ПАТ «МСЗ «Океан» не виникло трудових правовідносин.
Згідно приписів ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.
На підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі кредитором надана відомість про нараховану заробітну плату за лютий 2016 року підписана керівником ПАТ МСЗ «Океан» ОСОБА_1 без надання суду доказів наявності у гр. ОСОБА_1 відповідних на це повноважень, а інші відомості про нарахування заробітної плати за період з серпня 2014 року по січень 2016 року у графі «Керівник ПАТ «МСЗ «Океан»» містять підписи невстановлених осіб без зазначення відомостей про їх прізвища, ім'я та по батькові, і також не додані доказі наявності у осіб, що підписали ці відомості відповідних на це повноважень.
Судом неодноразово оголошувались перерви з розгляду кредиторських вимог даного кредитора для надання останнім належних доказів на підтвердження фактичної наявності заборгованості по заробітній платі (довідки про заборгованість із заробітної плати, підписаної керівником та бухгалтером ПАТ «МСЗ «Океан» та скріпленої печаткою підприємства; відомостей персоніфікованого обліку в органах пенсійного фонду та фіскальної служби).
Кредитором надано суду довідку про заборгованість із заробітної плати вих..№ Д07/05 від 23.05.2016р., підписану в.о.президента ПАТ «МСЗ «Океан» ОСОБА_1, так само без надання суду доказів наявності у нього відповідних повноважень.
До ліквідатора ПАТ «МСЗ «Океан» Сербін І.І. гр. ОСОБА_1 не звертався щодо звільнення чи отримання довідки про заборгованість із заробітної плати.
Враховуючи викладене, надані кредитором документи (відомості) про нарахування та виплату заробітної плати та довідка про заборгованість із заробітної плати не можуть вважатись належними та допустимими доказами згідно з приписами ст. ст. 33,34 ГПК України.
Стосовно тверджень кредитора щодо неповідомлення його про визнання ПАТ «МСЗ «ОКЕАН» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури суд зазначає наступне.
Так, постановою господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року боржника - ПАТ «МСЗ «Океан» було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, про що згідно приписів ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» було зроблено офіційне оприлюднення відомостей на сайті Вищого господарського суду України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» офіційне оприлюднення - оприлюднення відомостей про справу про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.
Отже, в силу приписів ч.2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з 25.11.2015р. припинились повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном.
Таке припинення не ставиться вказаним Законом в залежність від ознайомлення керівника підприємства-банкрута та інших органів його управління з постановою суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
Системний аналіз положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону N 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 13.04.2016р. № 908/4804/14/3-304гс16).
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду вимог гр. ОСОБА_1, господарський суд приходить до висновку, що грошові вимоги кредитора є безпідставними, необґрунтованими та не доведеними належними і допустимими доказами, отже вказані вимоги слід відхилити.
Керуючись ст. ст. 1, 23, 38, 40, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 22.12.2011р. чинний з 18.01.2013р.), ст. 86 ГПК України, господарський суд, -
Грошові вимоги гр. ОСОБА_1 до ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» в сумі 782867,06 грн. відхилити в повному обсязі.
Суддя Т.М. Давченко