ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" червня 2016 р.Справа № 916/60/14

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді В.С. Петрова

суддів Р.В. Волкова

ОСОБА_1

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача (стягувача) ОСОБА_2,

від відповідача (боржника - скаржника) ОСОБА_3,

від ДВС не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Істок-2001 на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (вх. № 2-3163/16 від 13.06.2016 р.) в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України по справі № 916/60/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Істок-2001 про стягнення 3473115,74 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_4 Аваль" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Істок-2001 про стягнення заборгованості за Генеральним кредитним договором № 010/01-02/08-018 від 08.02.2008р. у сумі 4144886,41 грн., яка складається з: 3503478,02 грн. по кредиту, 415 408,13 грн. відсотків, 226000,26 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.01.2014 р. (суддя Рога Н.В.) позовну заяву ПАТ „ОСОБА_4 Аваль прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/60/14, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

В ході розгляду справи позивачем була подана заява про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог від 13.02.2014 р., згідно з якою позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Істок-2001" заборгованість за генеральним кредитним договором від 08.02.2008 р. № 010/01-02/08-018 у розмірі 3473115,74 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 2932996,20 грн., заборгованість за відсотками 348290,88 грн., пеня 191828,66 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.08.2014 р. справу № 916/60/14 було прийнято до свого провадження суддею Погребною К.Ф. та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.11.2014 р. справу № 916/60/14 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Згідно даних автоматизованої системи розподілу справи між суддями та протоколу розподілу справ між суддями справу №916/60/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Погребної К.Ф., суддів Власової С.Г., Гуляк Г.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.11.2014 р. справу № 916/60/14 прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Погребної К.Ф., суддів Власової С.Г., Гуляк Г.І. та розгляд справи призначено в засіданні суду.

У звязку з перебуванням члена колегії судді Власової С.Г. з 02.03.2015 р. на лікарняному, згідно розпорядження керівника апарату суду від 04.03.2015 р. було здійснено повторний автоматичний розподіл справи № 916/60/14 з огляду на необхідність внесення змін до складу колегії суддів. За результатами повторного автоматичного розподілу справи № 916/60/14 було визначено наступний склад колегії суддів для розгляду справи: головуючий суддя - Погребна К.Ф., судді - Никифорчук М.І. та Гуляк Г.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.03.2015 р. справу № 916/60/14 прийнято до провадження колегією суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Погребної К.Ф., суддів Никифорчука М.І. та Гуляк Г.І. та розгляд справи призначено в засіданні суду.

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.03.2015 р. у справі № 916/60/14 позов ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" було задоволено та на користь останнього з ТОВ "Істок-2001" стягнуто заборгованість за генеральним кредитним договором від 08.02.2008р. №010/01-02/08-018 та укладеним на його підставі кредитним договором від 06.11.2009 р. №010/01-02/09-054 у розмірі 3473115,74 грн., яка складається з 2932996,20 грн. тіла кредиту, 348290,88 грн. процентів, 169837,76 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 21990,90 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів та 68820 грн. сплаченого судового збору.

23.03.2015 р. на виконання вказаного рішення суду господарським судом Одеської області був виданий наказ про його примусове виконання щодо стягнення з ТОВ "Істок-2001" на користь ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" заборгованості за генеральним кредитним договором від 08.02.2008р. №010/01-02/08-018 та укладеним на його підставі кредитним договором від 06.11.2009 р. №010/01-02/09-054 у розмірі 3473115,74 грн., яка складається з 2932996,20 грн. тіла кредиту, 348290,88 грн. процентів, 169837,76 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 21990,90 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів та 68820 грн. сплаченого судового збору.

13.06.2016 р. до господарського суду Одеської області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Істок-2001" (боржника) на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (вх. № 2-3163/16) в порядку ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, в якій скаржник вказує на незаконність звіту оцінювача про незалежну оцінку майна № 691 щодо вартості нежилих приміщень боржника та рецензії на вказаний звіт оцінювача, здійснені в межах виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Одеської області від 23.03.2015 р. у справі № 916/60/14.

Зокрема, в обґрунтування своїх доводів скаржник вказує, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження по виконанню наказу № 916/60/14, виданого 23.03.2015 року господарським судом Одеської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Істок-2001 на користь ПАТ „ОСОБА_4 Аваль заборгованості за генеральним кредитним договором від 08.02.2008 року № 010/01- 02/08-018 та укладенням на його підставі кредитним договором від 06.11.2009 року № 010/01-02/09-054 у розмірі 3473115,74 грн. В ході примусового виконання державним виконавцем звернуто стягнення на майно боржника, а саме на нежилі приміщення офісу, загальною площею 49,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7, які належать ТОВ „Істок-2001. Як зазначає скаржник, державним виконавцем було призначено субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості майна боржника. Згідно звіту ПП „Центр незалежної оцінки та експертизи про незалежну оцінку майна № 691 вартість нежилих приміщень (офісу), загальною площею 49,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7, становить 1168100,00 грн. без урахування ПДВ. ТОВ „Істок-2001 не погодилось із визначеною вартістю майна у звязку із чим було призначено рецензування звіту. Згідно з рецензією ТОВ ОФ „Інюг-експертиза за вих. № 04-25/1 від 25.04.2016 року звіт має недоліки, які вплинули на достовірність результату оцінки та після усунення яких звіт може бути використаний з метою, зазначеною у звіті. Однак, скаржник вважає, що звіт оцінювача про незалежну оцінку майна № 691 про вартість нежилих приміщень (офісу), загальною площею 49,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7, які належать ТОВ „Істок-2001 та рецензія ТОВ ОФ „Інюг-експертиза за вих. № 04-25/1 від 25.04.2016 року є незаконними, необґрунтованими складеними із порушеннями методології та приписів чинного законодавства України. При цьому скаржник посилається на те, що в рецензії на звіт зазначено, що він містить незначні недоліки, але ці недоліки не вказані. Крім того, як зазначає скаржник, рецензія не містить висновку щодо повноти зібраної інформації, достатність її для проведення оцінки майна та розкриття у звіті. Наразі, скаржник вказує, що про вказану рецензію йому стало відомо після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 30.05.2016 р., про що є відповідна відмітка. Таким чином, скаржник в поданій скарзі просить суд скасувати звіт оцінювача ПП „Центр незалежної оцінки та експертизи про незалежну оцінку майна № 691 щодо вартості нежилих приміщень (офісу), загальною площею 49,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7, які належать ТОВ „Істок-2001, згідно якого вартість майна 1168100 грн. без ПДВ, а також скасувати рецензію ТОВ ОФ „Інюг-експертиза за вих. № 04-25/1 від 25.04.2016 року на вказаний звіт № 691 про незалежну оцінку майна - нежилих приміщень (офісу), загальною площею 49,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7, які належать ТОВ „Істок-2001.

Відповідно до ч. 2 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.06.2016 р. по справі 916/60/14 скаргу ТОВ "Істок-2001" прийнято до прийнято до провадження колегії судів у складі головуючого судді - Петрова В.С., суддів - Волкова Р.В. і ОСОБА_1, та розгляд скарги призначено в засіданні суду.

Позивач (стягувач) письмових пояснень на скаргу не надав, але представник у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вказуючи, що оцінку стосовно вартості нежилих приміщень (офісу) що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7, які належать ТОВ „Істок-2001, проведено без порушення приписів чинного законодавства України, а тому звіт є законним та обґрунтованим.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відзив на скаргу не надав, також представник ДВС в судові засідання не зявився.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та скарги, вислухавши пояснення представників позивача (скаржника) та відповідача (боржника), господарський суд зазначає наступне.

Згідно ст. 45 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

В силу приписів ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як зясовано судом, виданий господарським судом Одеської області 23.03.2015 р наказ про примусове виконання рішення суду від 04.03.2015 р. у справі № 916/60/14 щодо стягнення з ТОВ "Істок-2001" на користь ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" заборгованості за генеральним кредитним договором від 08.02.2008 р. № 010/01-02/08-018 та укладеним на його підставі кредитним договором від 06.11.2009 р. № 010/01-02/09-054 у розмірі 3473115,74 грн., яка складається з 2932996,20 грн. тіла кредиту, 348290,88 грн. процентів, 169837,76 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 21990,90 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів та 68820 грн. сплаченого судового збору був пред'явлений до виконання стягувачем до державної виконавчої служби. Так, Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області при виконанні вказаного наказу суду в межах виконавчого провадження ВП № 47166358 було звернуто стягнення на майно боржника, зокрема, на нежилі приміщення (офіс), загальною площею 49,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7.

Для оцінки описаного і арештованого майна боржника державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було призначено суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні ВП N 47166358 ПП „Центр незалежної експертизи

Згідно звіту оцінювача ПП „Центр незалежної експертизи про незалежну оцінку майна № 691 від 03.12.2015 р. вартість нежитлових приміщень (офісу) загальною площею 49,9 кв.м за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7, які належать ТОВ „Істок-2001, становить 1168500,00 грн. ТОВ „Істок-2001 не погодилось із визначеною вартістю майна, у звязку з чим було призначено рецензування звіту. Згідно з рецензією ТОВ ОФ „Інюг-експертиза за вих. № 04-20/1 від 20.04.2016 року звіт має недоліки, які вплинули на достовірність результату оцінки та після усунення яких звіт може бути використаний з метою, зазначеною у звіті.

Не погоджуючись з вказаними звітом про оцінку вартості майна боржника та рецензією на звіт, останній звернувся до суду з даною скаргою.

Згідно з ч.ч. 2-5 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Відповідно до положень вказаного Закону оцінка майна є процесуальною дією державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, приписи наведених норм законодавства надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна як процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Частиною першою статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Отже, враховуючи положення вказаних норм, звіт про оцінку майна (висновок оцінювача) та рецензія на такий звіт по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань.

Разом з тим, оцінка майна, оформлена звітом про оцінку майна, а також рецензія на такий звіт не є актами державного чи іншого органу та не можуть бути предметом самостійного оскарження в господарському суді. Зазначені документи не є нормативними правовими актами, оскільки вони не встановлюють, не змінюють і не скасовують норми права та неодноразово не застосовуються; не є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), оскільки вони не породжують права та обов'язки.

Визначення вартості, оцінка майна боржника (стаття 58 Закону України "Про виконавче провадження") є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. Тому сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати таку оцінку, визначену за результатами рецензування, до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 121-2 ГПК України. У розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу Державної виконавчої служби, пов'язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України "Про виконавче провадження" (п. 9.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Таким чином, сторона виконавчого провадження має право оскаржувати таку оцінку до господарського суду саме в процесуальному порядку, передбаченому ст. 121-2 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Отже, початок перебігу строку на оскарження в судовому порядку оцінки, визначеної за результатами рецензування, законодавством визначено з дня отримання стороною повідомлення про результати рецензування звіту про оцінку майна.

Між тим будь-яких доказів щодо отримання скаржником повідомлення про результати рецензування звіту про оцінку майна № 691 в матеріалах справи відсутні. Як вказує скаржник, про рецензію на звіт йому стало відомо після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 30.05.2016 р., про що є відповідна відмітка на копій з матеріалів виконавчого провадження. В свою чергу з огляду на вказане та враховуючи направлення скаржником до суду скарги 09.06.2016 р., суд вважає, що скаржником подано скаргу у встановлений ч. 4 ст. 58 Закону України Про виконавче провадження та ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для оскарження звіту.

Разом з тим, проаналізувавши зміст скарги, суд вважає доводи скаржника необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно витягу зі звіту оцінювача ПП „Центр незалежної експертизи про незалежну оцінку майна № 691 від 03.12.2015 р. вартість нежитлових приміщень (офісу) загальною площею 49,9 кв.м за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7, які належать ТОВ „Істок-2001, становить 1168500,00 грн. Так, на думку скаржника, вказаний звіт оцінювача про незалежну оцінку майна № 691 від 03.12.2015 року з рецензією ТОВ ОФ „Інюг-експертиза на звіт № 691 про вартість нежилих приміщень (офісу) загальною площею 49,9 кв.м, за адресою: м. Одеса, просп.Адміральський, буд. 7, є незаконними, необґрунтованими та складеними з порушеннями методології і приписів чинного законодавства України.

Однак, скаржник в поданій скарзі не зазначає, в чому полягають порушення методики проведення оцінки, не наводить докази на підтвердження своєї позиції.

До того ж згідно рецензії ТОВ ОФ „Інюг-експертиза № 04-20/1 від 20.04.2016 р., призначеної згідно постанови державного виконавця від 23.03.2016 р. за клопотанням боржника, вказаний звіт про оцінку не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів по оцінці майна, має недоліки, які вплинули на достовірність результату оцінки та може бути використаний з метою, вказаною у звіті, тільки після усунення вказаних недоліків.

Так, скаржник, не погоджуючись з вказаною рецензією на звіт вказує, що в ній не вказані, які саме недоліки має звіт, а також рецензія не містить висновку щодо повноти зібраної інформації, достатність її для проведення оцінки майна та розкриття у звіті.

Вказані доводи скаржника суд вважає безпідставними, оскільки в рецензії № 04-20/1 від 20.04.2016 року на другій сторінці в заголовку „По звіту наявні зауваження перелічені конкретні недоліки, допущені в звіті про оцінку. Крім цього, на сторінці 2 рецензії в розділі „Висновок про зібрані виконавцем вихідні данні зазначено, що обсяг зібраних даних достатній для вирішення поставленої задачі.

Наразі слід зазначити, що судом не встановлено будь-яких порушень державним виконавцем при застосування до виниклих правовідносин ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", тому суд вважає, що визначення вартості майна боржника було проведено належним чином. Адже, необхідною умовою для призначення рецензії звіту про оцінку майна є незгода саме з результатами оцінки, а результатом оцінки є визначена вартість майна. Результатом рецензії звіту про оцінку також є визначення вартості оцінюваного майна шляхом перевірки правильності проведеної оцінки. Оскільки, як встановлено судом, боржник не погодився з вказаною у звіті оцінювача ПП „Центр незалежної експертизи про незалежну оцінку майна № 691 вартістю нежилих приміщень (офісу), загальною площею 49,9 кв.м, що знаходяться за адресою м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7, відповідно державним виконавцем правомірно було призначено рецензування вказаного звіту.

Попри все скаржником не доведено той факт, що державним виконавцем здійснено реалізацію вищевказаного арештованого майна в ході виконавчого провадження ВП N 47166358, використовуючи саме вартість нежилих приміщень (офісу) загальною площею 49,9 кв.м, за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, буд. 7, вказану у звіті про незалежну оцінку майна № 691 від 03.12.2015 р. Тобто, на думку суду, порушення прав та інтересів скаржника (боржника) у даному випадку ще не відбулось. Адже з урахуванням вказаних у рецензії недоліків мала бути здійснена повторна оцінка щодо визначення вартості вказаних нежилих приміщень.

До того ж суд зазначає, що ухвалою суду від 14.06.2016 р. скаржника було зобовязано надати докази на підтвердження своїх доводів, викладених у скарзі щодо невідповідності проведених оцінок приписам чинного законодавства. Однак, вказані вимоги суду скаржником не були виконані, ніяких доказів на підтвердження своїх доводів не було надано. При цьому суд наголошує, що збирання доказів не входить до обовязків суду.

Натомість статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладені обставини та відсутність порушень вимог законодавства з боку органу державної виконавчої служби під час здійснення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 23.03.2015 р. по справі № 916/60/14, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Істок-2001 з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Керуючись ст. 1212 , ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Істок-2001 на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області по справі № 916/60/14.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний строк з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 червня 2016 р.

Годовуючий суддя В.С. Петров

Суддя Р.В. Волков

Суддя Г.І. Гуляк