РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

29 червня 2016 року Справа № 924/236/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі судового засідання Вощук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача комунального підприємства «Міськтепловоденергія» на рішення господарського суду Хмельницької області від 11 квітня 2016 року у справі №924/236/16

за позовом комунального підприємства «Міськтепловоденергія»

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз»

про визнання частково недійсним договору розподілу природного газу

За участю представників:

Позивача ОСОБА_1 (довіреність №01-10/1-1 від 04.01.16 р.)

Відповідача ОСОБА_2 (довіреність №1623 від 30.03.16 р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.04.2016 року у справі №924/236/16 (суддя Виноградова В.В.) у позові комунального підприємства "Міськтепловоденергія" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" про визнання частково недійсним договору розподілу природного газу - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - комунальне підприємство "Міськтепловоденергія" звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, підтверджені належними доказами (арк.справи 62-65).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач комунальне підприємство «Міськтепловоденергія» подав через господарський суд Хмельницької області апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та задоволити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зокрема зазначає, що 18.12.2015р. Кабінет Міністрів України прийняв ОСОБА_3 № 1086 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 р. № 217», відповідно до якої у назві та пункті 1 ОСОБА_3 № 217 слова «гарантованим постачальником природного газу» замінено словами «постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки», а також викладено в новій редакції Порядок, затверджений ОСОБА_3 № 217.

ОСОБА_3 №1086 поширюються на позивача, оскільки він є теплопостачальною організацією, а також на підставі ч.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води.

ОСОБА_3 КМУ від 18 червня 2014 року №217 фактично встановлений зовсім інший порядок оплати вартості послуги з розподілу природного газу ніж той, який визначений пунктом 6.4 договору. Кабінет Міністрів України встановив правила розпорядження грошовими коштами теплопостачальних підприємств та надав повноваження НКРЕКП і банкам право встановлювати відносно них певні обовязки.

Зокрема, згідно пункту 8 Порядку усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Скаржник вважає, що зазначене положення порядку не узгоджується з положенням пункту 6.4 договору, відповідно до якого оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Позивач, розглядаючи умову запропонованого договору, неодноразово наголошував відповідачу на вказаних обставинах та просив її привести у відповідність до постанови КМУ від 18 червня 2014 року № 217, як до акту вищої юридичної сили. Однак, зважаючи на відсутність відповідних змін до ОСОБА_3 НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», відповідач відмовлявся це зробити.

Апелянт наголошує, що позивач є особливим споживачем газу, оскільки він є єдиною теплопостачальною та водопостачальною організацією в місті Кам'янець-Подільському, відтак його безперебійна діяльність є стратегічно важливою для міста та його громади. Застосування порядку оплати встановленого абз.1 пункту 6.4 договору призведе до настання в 2016 році процедури банкрутства по відношенню до позивача.

Таким чином зважаючи на те, що положення абзацу 1 пункту 6.4 договору розподілу природного газу №094210ОС53ЕР016 суперечать ОСОБА_3 КМУ №217, позивач вважає, що вказане положення має бути визнано судом недійсним.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.05.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 р. та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді. У звязку із неможливістю прийняти участь в судовому засіданні по справі №924/236/16 судді Юрчука М.І., через перебування у відпустці, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Мамченко Ю.А., суддя Дужич С.П.

Від позивача на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №15287/16 від 01.06.16 р.), в якому заперечує проти доводів скаржника. Вважає рішення господарського суду Хмельницької області від 11.04.16 р. у справі №924/236/16 є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права (арк. справи 62-65).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" укладено типовий договір розподілу природного газу №094210ОС53ЕР016. Даний договір є типовим, затверджений постановою НКРЕКП "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" від 30.09.2015 року №2498, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року №1384/27829, та укладений шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу у відповідності до вимог постанови НКРЕКП "Про затвердження Кодексу газорозподільних систем" №2494 від 30.09.2015 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року №1379/27824.

У відповідності до ч.4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст правочину на основі Типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Таким чином, сторонами було укладено типовий договір розподілу природного газу відповідно до вимог закону (постанови НКРЕКП), а тому підстав для визнання п.6.4. договору недійсним немає.

Також, відповідач вважає, що будь-яких неузгоджень між договором розподілу природного газу та постановою КМ України №217 від 18.06.2014 року немає.

На підставі викладеного позивач просить суд у задоволенні апеляційної скарги КП "Міськтепловоденергія" на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.04.2016 року по справі №924/236/16 відмовити повністю, рішення - залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 29.06.2016 р. представник комунального підприємства «Міськтепловоденергія» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, з підстав викладених в ній. Вважає, що рішення прийняте судом першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, тому просили суд його скасувати та задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Вважає, що рішення прийняте судом першої інстанції є законним та обгрунтованим, тому просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

01.01.2016р. між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та комунальним підприємством "Міськтепловоденергія" було укладено договір розподілу природного газу №094210GC53EP016 (далі - договір), у п.1.1 якого вказано, що цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно п.1.2 договору його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. №2494.

Як встановлено пунктом 1.3, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у встановленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Терміни, що використовуються у цьому договорі, мають такі значення, зокрема: оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи в особі публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз", що здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 26.03.2015 р. (переоформлення рішенням від 01.09.2015 р. №2248); послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об'єкта і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об'єкта споживача; постачальник - суб'єкт господарювання, з яким споживач в установленому порядку уклав договір постачання природного газу; сайт оператора ГРМ (сайт) - офіційний сайт оператора ГРМ в мережі інтернет, розміщений за адресою: km.104.ua, який містить чинну редакцію цього договору та Кодексу газорозподільних систем, права та обов'язки сторін (визначених цим договором), іншу інформацію, а також порядок звітності та формування об'ємів (обсягів) природного газу за відповідний період; споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об'єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ (п.1.4 договору).

За цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1 договору).

У п.2.3 договору зазначено, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися Законом України "При ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов'язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п.6.1 договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Як погоджено п.6.2 договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора про його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3 договору).

Як передбачено абз.1 п.6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

У абзацах 3 та 4 пункту 6.4 договору сторони погодили, що оплата здійснюється виключного грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 договору).

Пунктом 7.1 договору встановлено обов'язки оператора ГРМ, зокрема, обов'язок розміщувати на сайті чинні тарифи на послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності; за письмовою вимогою споживача безкоштовно надати йому завірену письмову форму цього договору протягом десяти днів з дня надання оператору ГРМ такої вимоги. Натомість відповідно до п.7.2 договору оператор ГРМ має, зокрема, право отримувати від споживача оплату за цим договором.

Споживач має право, з-поміж іншого, вимагати від оператора ГРМ письмову форму цього договору, завірену печаткою оператора ГРМ (п. 7.3 договору).

Згідно з п. 7.3 договору споживач зобов'язується, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За умовами п.8.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 договору).

У п.12.2 договору зазначено, що якщо в установленому порядку регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов'язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та /або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди споживача із змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України (п. 12.3 договору).

Позивач просить визнати недійсним абзац 1 пункту 6.4 договору на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016 р., укладеного між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та КП "Міськтепловоденергія", з підстав його невідповідності постанові Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 р. №217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" з відповідними змінами і доповненнями.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до приписів ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За приписами ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У ст.627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Презумпція правомірності правочину встановлена ст.204 ЦК України, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)

З огляду на положення ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач просив визнати недійсним абзац 1 пункту 6.4 договору на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016р., укладеного між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та КП "Міськтепловоденергія", вважаючи, що ця умова договору не узгоджується з постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014р. №217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" з відповідними змінами і доповненнями.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про ринок природного газу", розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобовязується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобовязується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Пунктами 1, 4, 6 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014р. №715/2014, встановлено: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, розробляє і затверджує типові форми господарських договорів, у тому числі на розподіл природного газу. НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право, з-поміж іншого приймати з питань, що належать до компетенції НКРЕКП, нормативно-правові акти, контролювати їх виконання.

ОСОБА_3 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015р. (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Типовий договір).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на основі вищезазначеного Типового договору між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (споживач) та КП "Міськтепловоденергія" (оператор ГРМ) було укладено договір на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016р. У договорі зазначено, що останній є публічним договором та договором приєднання.

Як встановлено ч.3 ст.184 Господарського кодексу України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Як встановлено ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 5 гл.3 р.І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015р. №2494 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за №1379/27824), визначено, що взаємовідносини, повязані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, обєкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобовязані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх обєкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобовязаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та розяснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобовязаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ може надати споживачу підписану його уповноваженою особою письмову форму договору розподілу природного газу.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його обєкт.

Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (глава 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем).

Як вбачається з договору, його умови, в тому числі й абзац 1 п. 6.4, відповідають умовам, визначеним Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2498 від 30.09.2015 р. Зазначена постанова чинна, у визначеному законодавством порядку не була визнана недійсною.

Комунальне підприємство «Міськтепловоденергія» у позові, а згодом в апеляційній скарзі, як на підставу визнання недійсним абз.1 п.6.4 договору, посилався на невідповідність зазначеної умови договору положенням Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 р. № 217 (далі - Порядок).

Вищезазначений Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки (п.1 Порядку).

Як встановлено п.3 Порядку теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обовязками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів населення, релігійні організації, бюджетні установи, інші споживачі (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

Усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

У разі коли у платіжному дорученні (касовому документі) споживача теплової енергії або комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води реквізити рахунка одержувача коштів за теплову енергію та/або комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води не відповідають реквізитам спеціального рахунка, відкритого теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, банк (підприємство поштового звязку або орган Казначейства), що приймає платіжний документ, повертає його без виконання з надісланням відповідного повідомлення споживачеві (п. 8 Порядку).

Уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

У разі помилкового перерахування коштів на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, вони повертаються їх власникові за його зверненням шляхом виконання платіжного доручення теплопостачальної або теплогенеруючої організації, що відкрила такий рахунок.

До отримання уповноваженим банком від Комісії першого реєстру нормативів кошти, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами, перераховуються уповноваженим банком у повному обсязі на їх звичайні поточні рахунки (п. 9 Порядку).

Пунктом 12 Порядку визначено, що комісія на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця, зокрема, розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів, в тому числі на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи); затверджує реєстр нормативів; доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи; розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті).

Як вірно було зазначено судом першої інстанції, Порядком визначений механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, тоді як спірна умова договору регулює порядок розрахунків позивача з відповідачем за послуги з розподілу природного газу за договором. При цьому позивач не позбавлений можливості самостійно здійснювати розрахунки з відповідачем, в тому числі й з інших рахунків.

А тому, колегія суддів погоджується, що позивачем не доведена невідповідність п.6.4 договору на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016р. вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014р. №217.

З огляду на викладене та враховуючи, що договір на розподіл природного газу №094210GC53EP016 від 01.01.2016 р., абз.1 п. 6.4 якого позивач просить визнати недійсним, є типовим договором, колегія суддів вважає правомірним висновок господарського суду Хмельницької області про відмову у позові.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача комунального підприємства «Міськтепловоденергія» на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.04.2016 року у справі №924/236/16 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_3 набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.