ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21.03.2016р. Справа № 905/2593/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання Паніної Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за скаргою: Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк, м. Краматорськ Донецької області

до органу виконання: Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області

про розгляд скарги на дії Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк, м. Краматорськ Донецької області

до відповідача: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївгаз, м. Макіївка Донецької області

про стягнення 24 863,31 грн.

за участі представників сторін:

від позивача (стягувача) ОСОБА_1 представник за довіреністю б/н від 02.12.2015р.

від відповідача (боржника) не зявився

від органу Державної виконавчої служби не зявився

Рішенням господарського суду від 07.12.2015р. у справі № 905/2593/15 стягнуто з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївгаз, м. Макіївка Донецької області (86125, Донецька область, м. Макіївка, вул. Артема, буд. № 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк, м. Краматорськ Донецької області (684302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Люксембург Рози, буд. № 54, ) заборгованість за несплачену комісійну винагороду у розмірі 15 964,50 грн., пеню у розмірі 2 802,57 грн., інфляційні витрати у розмірі 5 865,89 грн., 3% річних у розмірі 230,35 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218 грн.

10 лютого 2016 року до господарського суду Донецької області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк, м. Краматорськ Донецької області на дії Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області, в якій стягувач просить суд скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.02.2015р., щодо виконання наказу господарського суду Донецької області № 905/2593/15 від 25.12.2015р. та зобовязати Центрально-міський відділ державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області, прийняти до виконання та вкинати виконавчий документ наказ господарського суду Донецької області від 25.12.2015р. № 905/2593/15.

В обґрунтування своїх вимог та безпідставність винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження посилається на те, що постанова підлягає скасуванню, оскільки у боржника наявний рахунок в установі банку (зазначений у заяві про примусове виконання рішення) і ДВС міг звернути стягнення на грошові кошти на зазначеному рахунку відповідно до ст.52 ЗУ Про виконавче провадження.

26 лютого 2016 року через канцелярію суду від боржника надійшло пояснення до справи, в якому вказав, що підприємство не має можливості виконати рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2015р., оскільки 26.03.2015р. невідомими озброєними особами здійснено захоплення підприємства, а тому боржник не має доступу до майна, первинних документів, програмного забезпечення. Крім того, відсутні грошові кошти на рахунках підприємства.

29 лютого 2016 року у судовому засіданні представник стягувача надав пояснення по суті скарги та уточнення вимог скарги, в яких просив визнати діяльність Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області, незаконною; визнати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.02.2016р. недійсною; зобов'язати Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області, відкрити виконавче провадження на підставі наказу господарського суду Донецької області від 25.12.2015р. у справі № 905/2593/15 про примусове виконання рішення.

Суд розглядає скаргу з урахуванням поданої заяви про уточнення вимог скарги.

Боржник у судове засідання не з'явився та причини неявки суду не повідомив.

Представник органу Державної виконавчої служби у судове засідання не зявився.

Відповідно до ст.121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд вважає за можливе розглянути скаргу в порядку ст.121-2 ГПК України за відсутності представників боржника та ДВС, оскільки наявних матеріалів цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка належним чином повідомленого представника стягувача істотним чином не впливають на таку кваліфікацію.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши представника стягувача, суд

ВСТАНОВИВ:

За матеріалами справи, 25.12.2015р. господарським судом Донецької області було видано наказ у справі № 905/2593/15 про стягнення з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївгаз, м. Макіївка Донецької області (86125, Донецька область, м. Макіївка, вул. Артема, буд. № 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк, м. Краматорськ Донецької області (684302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Люксембург Рози, буд. № 54, ) заборгованість за несплачену комісійну винагороду у розмірі 15 964,50 грн., пеню у розмірі 2 802,57 грн., інфляційні витрати у розмірі 5 865,89 грн., 3% річних у розмірі 230,35 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218 грн.

Стягувач, Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк, м. Краматорськ Донецької області, 03.02.2016р. звернувся із заявою від 01.02.2016р. до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області, про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу у справі № 905/2593/15.

У скарзі вказано, що 09 лютого 2016 року представником стягувача отримав постанову ДВС про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.02.2016р., що підтверджується відповідною відміткою в матеріалах виконавчого провадження.

Постанова мотивована тим, що боржник розташований на території міста Макіївка. За позицією ДВС, згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв'язку з чим, державним виконавцем, з посиланням на п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 905/2593/15 від 25.12.2015р.

Вказану постанову від 03.02.2016р. господарський суд Донецької області вважає такою, що не відповідає чинному законодавству, а отже скарга Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк, м. Краматорськ Донецької області, підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 1, 2 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) та ст. 115 ГПК України виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці,визначені Законом України "Про державну виконавчу службу". У відповідності до ст. 1 зазначеного Законузавданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

На підставі ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" та з урахуванням приписів наведених норм, на державного виконавця покладено обов'язок прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання,він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Проте, ст. 26 закону встановлено вичерпний перелік підстав за яких державний виконавець вправі відмовити у відкритті провадження, серед яких - наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження (п.8 ч.1 ст. 25 Закону), на яке посилається державний виконавець як на законну підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Але суд наголошує, що за змістом п.8 ч.1 ст. 25 Закону "Про виконавче провадження" обставини, які зумовлюють відмову у прийнятті виконавчого документу до виконання повинні бути встановлені законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

В постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження виконавча служба посилається Закон України Про боротьбу з тероризмом та Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Проте, положення зазначених законів не передбачають, що знаходження боржника на території проведення АТО є обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, жодний законодавчий акт, яким регулюються правовідносини та особливості застосування законодавства в зоні проведення антитерористичної операції не містять заборони, щодо виконання рішень судів по відношенню до боржників, які мають реєстрацію на території, яка наразі знаходиться в зоні проведення АТО. Законодавець запровадив мораторій на примусову реалізацію предметів іпотеки, розташованих на території проведення АТО (ст.9 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції), проте інших заборон, пов'язаних із виконанням зобов'язань та проведенням дій направлених на виконання рішення суду не встановлено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 12.01.2016 № 20/278.

В оскаржуваній постанові державного виконавця не вказано, а судом в результаті аналізу приписів Законів України "Про виконавче провадження", "Про державну виконавчу службу в Україні";Про боротьбу з тероризмом" не встановлено передбаченої законом таких підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, як тимчасове нездійснення органами державної влади або здійснення не в повному обсязі своїх повноважень в межах території України, а також таких, як неможливість пересилення поштової кореспонденції в населені пункти, на території яких тимчасово не здійснюють повноваження органи влади або проводиться антитерористична операція.

Суд, погоджується з позицією державного виконавця про те, що територія міста Макіївка входить до зони проведення антитерористичної операції, застосовуючи до спірних відносин Розпорядження КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження", проте при вирішенні питання про законність дій державного виконавця суд виходить с наступного:

У відповідності до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" запроваджено антитерористичну операцію на території України. На виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", приписів Закону України "Про боротьбу з тероризмом", керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 7.04.2014 року. Але, всі без виключення населені пункти, які увійшли в зону проведення АТО, є територією України.

За контекстним змістом ст.ст. 20, 21 та п.4 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" подання виконавчого документу до органу державної виконавчої служби територіальна юрисдикція якого розповсюджується на пункт, в якому розташований боржник є підставою для відкриття.

За змістом ст.32 Закону України "Про виконавче провадження" первісними заходами щодо примусового виконання рішення зі стягнення заборгованості полягає у зверненні стягнення на кошти та майно боржника. При цьому, згідно ст.52 зазначеного Закону , стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

У відповідності до ст.20 Закону, якої врегульовані питання міста проведення виконавчих дій встановлено, що державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Враховуючи структуру банківської системи, встановлене Законом України "Про банки та банківську діяльність", Законом України "Про виконавче провадження" право державного виконавця до доступу до банківської таємниці та право накладати арешт на кошти, які акумульовані на рахунках в банківських установах України (незалежно від міста їх розташування) та звертати стягнення на арештовані кошти в рахунок виконання відповідних рішень, суд зазначає про реальну можливість проведення виконавчих дій, направлених на виявлення інформації щодо наявності грошових коштів боржника на рахунках в банківських установах та наявності іншого майна, за рахунок яких можливе виконати рішення суду у справі 905/2593/15.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Держава, за змістом ч.4 ст. 13 Конституції України, прийняла на себе зобов'язання, через свої органи, забезпечити захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, встановивши рівність всіх суб'єктів власності перед законом.

Згідно ст.129 Конституції України одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду. Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено поняття " обов'язковість судових рішень", яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних відносин Рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", згідно якого Європейський суд наголосив, що, "відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду"". Європейський суд також зазначив, що "адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету."

Аналогічні за змістом висновки містяться в інших рішеннях Європейського суду з прав людини , а саме у справі "Голдер проти Сполученого Королівства (від 21 лютого 1975 року), "Шмалько проти України" .

Враховуючи викладене, суд не може погодитися також із твердженням державного виконавця про те, що відкриття виконавчого провадження неможливе, внаслідок тимчасового нездійснення органами державної влади або здійснення не в повному обсязі своїх повноважень на території проведення АТО та неможливості надсилання боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Суд вважає, що данні обставини утруднюють виконання рішення, неможливості надіслання боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Суд вважає, що дана обставина може утруднити виконання рішення , але не унеможливлює його виконання.

За змістом ст. 36 Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Проте, таке звернення можливе тільки після порушення виконавчого провадження.

За таких обставин, та враховуючи конституційний принцип доступність до правосуддя всіх осіб, незалежно від міста їх реєстрації (знаходження), застосовану у цій справі практику Європейського суду з прав людини щодо недопустимості ухилення адміністративних органів від виконання судових рішень, яка є обов'язковою для національних судів згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", враховуючи також справедливий баланс інтересів стягувача та боржника, суд приходить до висновку про визнання дій державного виконавця незаконними.

Враховуючи попередній висновок суду про незаконність дій відділу виконавчої служби, пов'язаних з відмовою у відкритті виконавчого провадження із виконання наказу господарського суду Донецької області № 905/2593/15 виданим 25.12.2015р., суд визнає недійсною постанову від 03.02.2016р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом господарського суду Донецької області № 905/2593/15 виданим 25.12.2015р.

Щодо вимоги про зобов'язання Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області, винести постанову про відкриття виконавчого провадження, суд зазначає про її задоволення в частині зобов'язання відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду Донецької області № 905/2593/15 виданим 25.12.2015р.

За такими обставинами суд вважає скаргу правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, Конституцією України, Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Законом України "Про виконавче провадження", ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Донецького обласного управління Акціонерного товариства Ощадбанк, м. Краматорськ Донецької області, на дії Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області, задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати діяльність Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області, щодо відмови у відкритті виконавчого провадження незаконною.

3. Визнати постанову Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області, про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.02.2016р. за наказом господарського суду Донецької області № 905/2593/15 виданим 25.12.2015р. недійсною.

3. Зобов'язати Центрально-міський відділ державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції Донецької області, м. Краматорськ Донецької області, відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області № 905/2593/15 від 25.12.2015р. про примусове виконання рішення від 07.12.2015р.

Суддя Л.Д. Подколзіна