РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016Справа №910/9003/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Державного підприємства "Групова котельня УМТ та ГЗ ГУМВС України в Київській області"
простягнення 255 248,40 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Данилевський О.М. - представник за довіреністю № 14-89 від 18.04.14
від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 22.06.16, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Групова котельня УМТ та ГЗ ГУМВС України в Київській області" про стягнення 255 248,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.01.2014 між сторонами було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 2208/14-БО-41, на підставі якого позивач протягом січня-грудня 2014 року поставив відповідачу природній газ на загальну суму 1 003846,42 грн., що підтверджується актами приймання - передачі. Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. За доводами позивача, відповідач всупереч п. 6.1 договору сплатив вартість поставленого природного газу лише 30.03.2016, у зв'язку з чим останньому за неналежне виконання грошових зобов'язань нарахована пеня у розмірі 93 158,54 грн., індекс інфляції у розмірі 152 355,49 грн. та 3 % річних у розмірі 9 734,37 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.05.2016 порушено провадження у справі № 910/9003/16 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 08.06.2016.

03.06.2016 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника та про надання позивачем повного розрахунку пені.

У судове засідання, призначене на 08.06.2016, з'явився представник позивача, який повідомив про надання повного розрахунку пені в позовній заяві, а щодо клопотання про відкладення розгляду справи зазначив на розсуд суду.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд вирішив його задовольнити, розгляд справи було відкладено на 22.06.2016.

В судове засідання 22.06.2016 представник позивача з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 687.

Таким чином, суд дійшов висновку,що справа може бути розглянута за відсутності представника відповідача за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

28 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, продавець) та Державним підприємством "Групова котельня УМТ та ГЗ ГУМВС України в Київській області" (далі - відповідач, покупець) було укладено договір № 2208/14-БО-41 на купівлю-продаж природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 2.1. Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз» за кодом згідно УКТ ЗЕД (далі - газ), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями. Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 319,3 тис. куб. м.

Згідно з п. п. 5.1. - 5.4. Договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить (з урахуванням додаткової угоди № 5 від 17.11.2014 до договору № 2208/14-БО-41) 5100,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: податок на додану вартість за ставкою -20%, збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними тп розподільними трубопроводами - 440,04 грн. з ПДВ, До сплати за 1000 куб.м. природного газу 6682,44 грн. з ПДВ. У разі зміни НКРЕ ціни на природний газ та/або тарифів на його транспортування вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 1003846,42 грн. Наведений факт підтверджується актами передачі-приймання природного газу:

- від 31.01.2014 за січень 2014 на суму 147951,88 грн.;

- від 28.02.2014 за лютий 2014 на суму 168246,95 грн.;

- від 31.03.2014 за березень 2014 на суму 124703,59 грн;

- від 30.04.2014 за квітень 2014 на суму 27793,29 грн.;

- від 31.05.2014 за травень 2014 на суму 7530,52 грн.;

- від 30.06.2014 за червень 2016 на суму 3783,11 грн.;

- від 31.07.2014 за липень 2014 на суму 2208,89 грн.;

- від 31.10.2014 за жовтень 2014 на суму 11530,46 грн.;

- від 30.11.2014 за листопад 2014 на суму 156275,54 грн.;

- від 31.12.2014 за грудень 2014 на суму 353822,19 грн.

, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками їх печаток (засвідчені копії наявні в матеріалах справи).

Позивач зазначає, що покупцем розрахунки за поставлений природний газ проводились з порушенням пунктів 6.1 та 6.2 договору, що вбачається з довідки по операціях по підприємству за період з 01.01.14 по 31.12.15, що міститься в матеріалах справи.

Станом на момент вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений природний газ погашена.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача строків оплати товару, які закріплені у п. 6.1 Договору. Враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене з боку відповідача порушення у його зобов'язанні за Договором, позивач заявив позовні вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені, розмір якої складає 93158,54 грн., а також відповідальності шляхом стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 9734,37 грн., втрат від інфляційних процесів в розмірі 152355,49 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за Договором здійснював неналежним чином, та допускав наявність прострочення платежів. При цьому, матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача претензій щодо якості та/або кількості отриманого по перерахованим актам газу, які б давали відповідачу підстави затримувати оплату.

Відповідно до п. п. 7.1., 7.2. Договору № 2208/14-БО-41 на купівлю-продаж природного газу за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором і чинним законодавством України. У разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору сторони дійшли згоди, що строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом та не спростованим у встановленому порядку відповідачем, останній за несвоєчасну оплату переданого позивачем природного газу має сплатити 93158,54 грн. пені, 152355,49 грн. інфляційних нарахувань та 9734,37 грн. - 3 % річних.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Групова котельня УМТ та ГЗ ГУМВС України в Київській області" (04116 м. Київ, вул. Довнар-Запольського, будинок 10-А; ідентифікаційний код 24521985) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) 93158 (дев'яноста три тисячі сто п'ятдесят вісім) грн. 54 коп. пені, 152 355 (сто п'ятдесят дві тисячі триста п'ятдесят п'ять) грн. 49 коп. інфляційних втрат, 9734 (дев'ять тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 37 коп. - 3 % річних та 3828 (три тисячі вісімсот двадцять вісім) грн. 73 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.06.16

Суддя Пукшин Л.Г.