ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" липня 2016 р.Справа № 916/4551/15

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 19.05.2016р.),

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ГЛАВБУД ПЛЮС

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Новатіс

про визнання правочину недійсним, -

встановив:

В листопаді 2015р. товариство з обмеженою відповідальністю ГЛАВБУД ПЛЮС звернулось до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Новатіс про визнання недійсним правочину, укладеного 24.11.2015р. між ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС та ТОВ „Новатіс, в рамках якого ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС згідно рахунку №2321 від 25.11.2014р. перерахувало ТОВ „Новатіс: 26.11.2014р. - 100 000 грн.; 27.11.2014р. 700 700грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що учасниками ТОВ „Главбуд Плюс є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з рівними частками по 50% у статутному капіталі. Директором товариства - на підставі рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом №3 від 01.06.2007р. на наказу №16-07/о від 01.06.2007р. - був призначений ОСОБА_4 Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2014р. у справі № 521/19272/14-ц була частково задоволена заява ОСОБА_2 про забезпечення позову до ОСОБА_4, ТОВ „Охоронне агентство „Гепард, третя особа ОСОБА_3, про звільнення та усунення перешкод у користуванні майном, якою ОСОБА_4 було відсторонено з посади директора ТОВ „Главбуд Плюс та призначено ОСОБА_2 виконуючим обовязки директора товариства з 05.11.2014р. Також, цією же ухвалою суд зобовязав державного реєстратора відділу реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про ОСОБА_4 в графі керівник та включити запис про ОСОБА_2 в графу керівник ТОВ „Главбуд Плюс з правом вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі з правом підпису. В подальшому, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2014р. була скасована 03.12.2014р. ухвалою апеляційного суду Одеської області.

Саме в період отримання ОСОБА_2 повноважень керівника ТОВ „Главбуд Плюс - на підставі ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 05.11.2014р. -

24.11.2014р. між ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС в особі ОСОБА_2 та ТОВ „Новатіс було укладено правочин, в рамках якого, згідно виставлених ТОВ „Новатіс рахунків, з розрахункового рахунку ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС було перераховано кошти на загальну суму 800 700 грн. за поставку дизельного палива.

Наведені обставини, на думку позивача, безумовно свідчать про незаконність укладеного між сторонами правочину, так як ухвала Малиновського районного суду міста Одеси від 05.11.2014р., якою ОСОБА_2 були надані повноваження керівника товариства, була скасована як незаконна, а безпосередньо самим товариством рішення про обрання ОСОБА_2 директором не приймалося. Також позивач зазначає, що у нього відсутній оспорюваний договір.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, заперечуючи проти факту укладення між сторонами 24.11.2015р. будь-якого договору.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.01.2016р. по справі №916/4551/15 (суддя Рога Н.В.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р., у задоволенні позову відмовлено. Судові рішення обґрунтовано тим, що позивачем не надано суду доказів існування укладеного між сторонами 24.11.2015р. договору, підписаного зі сторони ТОВ Главбуд Плюс ОСОБА_5, не надано доказів укладення між сторонами договору у спрощеній формі, а саме шляхом обміну листами або телеграмами. При цьому, судами встановлено, що із звіту про дебетові та кредитові операції по рахунку № 9151 ТОВ "Главбуд Плюс" за період листопад 2014р. вбачається, що позивач перерахував ТОВ "Новатіс" кошти за дизпаливо на підставі рахунку №2321 від 25.11.2014, проте, не вказано, на підставі яких цивільно-правових договорів здійснено такі операції.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2016р. по справі №916/4551/15 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р. та рішення господарського суду Одеської області від 19.01.2016р. скасовано, справу №916/4551/15 передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

В обґрунтування постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України послалась на те, що, здійснюючи судовий розгляд справи, судами першої та апеляційної інстанцій не було надано належної правової оцінки встановленим обставинам щодо того, що ТОВ "Главбуд Плюс" фактично перерахувало кошти ТОВ "Новатіс" за дизпаливо на підставі рахунку №2321 від 25.11.2014р.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 619 від 07.06.2016р. та відповідно до п. 4.2.3 рішення Зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол №17-4/2016 від 21-22.04.2016р.), п. 2.3.50. Положення про автоматичну систему документообігу суду, по справі № 916/4551/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи, згідно з яким справу № 916/4551/15 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Мостепаненко Ю.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.06.2016р. справу № 916/4551/15 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 01.07.2016р. При цьому, зазначеною ухвалою було, серед іншого, зобов`язано сторін надати суду рахунок № 2321 від 25.11.2014р. та письмові пояснення щодо існування між сторонами будь-яких договірних або бездоговірних відносин за весь час здійснення ними господарської діяльності, також зобовязано ДПІ у Київському районі м. Одеса ГУ ДФС в Одеській області надати інформацію щодо: помісячного фактичного обсягу поставок товару з визначенням бази оподаткування та сум ПДВ, та надати реєстр виданих ТОВ „Новатіс () для ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС () податкових накладних за період з січня 2014р. по жовтень 2015р. включно (зазначити номер, дату, суму податкової накладної, підставу її складання); відображення у податковому обліку операцій ТОВ „Новатіс по поставкам товару за період з січня 2014р. по жовтень 2015р. включно; повноти нарахування і сплати податкових зобовязань ТОВ „Новатіс на ланцюгу проходження товарів від ТОВ „Новатіс до ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС за період з січня 2014р. по жовтень 2015р. включно.

29.06.2016р. до господарського суду Одеської області від ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області надійшов супровідний лист (вх. № 16054/16), відповідно до якого ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області надіслало інформацію згідно Єдиного реєстру податкових накладних стосовно взаємовідносин ТОВ „Новатіс з ТОВ „Главбуд плюс за період з січня 2014р. по жовтень 2015р., додатково в листі зазначено, що всі податкові накладні в повному обсязі включені до складу податкових зобов`язань.

30.06.2016р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. № 16224/16), до яких додано рахунок № 2321 від 25.11.2014р. В зазначених поясненнях ТОВ „Новатіс, наполягаючи на відмові в задоволенні позовних вимог, повідомляє суд, що між сторонами за весь період господарської діяльності відповідача існували лише одні правовідносини в межах укладеного договору на поставку дизельного палива № 51/2014 від 28.02.2014р., на виконання якого і було виставлено позивачу рахунок № 2321 від 25.11.2014р. При цьому, оригінал або копію договору на поставку дизельного палива № 51/2014 від 28.02.2014р. відповідач не має можливості надати до суду, оскільки договір було втрачено, про що відповідачем складено акт № И-01 від 17.06.2016р.

В судовому засіданні 01.07.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення ухвали суду та письмових пояснень відповідача.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 01.07.2016р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до Статуту ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС у новій редакції, зареєстрованій 12.01.2006р. державним реєстратором Виконкому ОМР, учасниками товариства є ОСОБА_3, ОСОБА_6 (п.1.1. Статуту). У пп. є) п.9.4. Статуту до компетенції зборів учасників належить призначення та звільнення з посади директора. п. 9.10 Статуту узгоджено, що виконавчим органом товариства є директор. Директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що відносяться до виняткової компетенції зборів. Директор без доручення діє від імені товариства, представляє його інтереси на усіх вітчизняних та іноземних підприємствах, розпоряджається майном та фінансовими коштами, коштами на рахунках товариства, підписує розрахункові документи, укладає договори (контракти, угоди), у т.ч. трудові, видає доручення, відкриває поточні та інші рахунки, затверджує штатний розклад, видає накази та дає вказівки, обовязкові для усіх робітників товариства, приймає та звільняє робітників, вирішує інші поточні питання.

Протоколом №3 загальних зборів учасників ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС від 01.06.2007р. вирішено призначити на посаду директора товариства ОСОБА_4

Наказом від 01.06.2007р. №16_07/О ОСОБА_4 приступив до виконання обовязків директора ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС з правом підпису фінансових та первинних документів.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2014р. у справі №521/19272/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_7 про звільнення та усунення перешкод у користуванні майном, частково задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, відсторонено ОСОБА_4 з посади директора ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС з 05.11.2014р.: призначено ОСОБА_2 виконуючим обовязки директора ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС з 05.11.2014р. до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили; зобовязано державного реєстратора Відділу Реєстраційної служби ОМУЮ виключити з ЄДРЮОФОП запис про ОСОБА_4 в графі „ПІБ керівника юридичної особи та в графі „прізвище, імя та по-батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС з 05.11.2014р.; зобовязано державного реєстратора відділу Реєстраційної служби ОМУЮ включити в ЄДРЮОФОП запис про ОСОБА_2 в графу „ПІБ керівника юридичної особи та в графу „прізвище, імя та по-батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС з 05.11.2014р.; заборонено ТОВ „Охоронне агентство „Гепард, ОСОБА_4 та будь-яким іншим юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії щодо недопущення ОСОБА_2 до нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою: ОСОБА_8, вул. Остапа Вишні,1, що належать ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС; зобовязано ОСОБА_4 передати ОСОБА_2 статут та печатки ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС; уповноважено ОСОБА_2 або його представника, за умови наявності документів, що підтверджують його повноваження, вжити необхідні заходи для виконання ухвали суду.

06.11.2014р. вищевказана ухвала суду була надана для виконання державному реєстратору для проведення реєстраційної дії „Внесення судового рішення, яке потребує змін атрибутів Субєкта.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.12.2014р. у справі № 521/19272/14-ц ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2014р. скасовано, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Позивач зазначає, що саме в період отримання ОСОБА_2 повноважень керівника ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС на підставі ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 05.11.2014р., а саме, 24.11.2014р. між ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС в особі ОСОБА_2 та ТОВ „Новатіс було укладено правочин, в рамках якого, згідно виставленого ТОВ „Новатіс рахунку № 2321 від 25.11.2014р., з розрахункового рахунку ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС перераховано відповідачу кошти на загальну суму 800 700 грн. за поставку дизельного палива.

На підтвердження зазначеного, позивачем до матеріалів справи надано звіт про дебетові та кредитові операції по рахунку ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС, відкритому у ПАТ „Приватбанк за період листопад грудень 2014р., який свідчить про те, що ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС 26.11.2014р. перерахувало ТОВ „Новатіс за дизпаливо на підставі рахунку №2321 від 25.11.2014р. 100 000 грн., а 27.11.2014р. на підставі рахунку №2321 від 25.11.2014р. ще 700 700грн.

Позивач зазначає, що вказаний правочин має бути визнаний судом недійсним, з огляду на те, що ОСОБА_2 був призначений виконуючим обовязки директора ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2014р. в рамках цивільної справи №521/19272/14-ц, яку було скасовано постановою апеляційного суду Одеської області від 03.12.2014р., яка набрала законної сили з моменту проголошення. Відповідно ж до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Рішення загальних зборів учасників ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС про призначення ОСОБА_2 директором товариства або виконуючим обовязки директора не приймалося. За таких обставин, позивач вважає, що у ОСОБА_2 не було повноважень на укладання правочину щодо перерахування коштів ТОВ „Новатіс за начебто придбане дизпаливо.

Вважаючи свої права порушеними, ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС і звернулось до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати недійсним з моменту укладення правочин, укладений 24.11.2015р. між ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС та ТОВ „Новатіс, в рамках якого ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС згідно рахунку №2321 від 25.11.2014р. перерахувало ТОВ „Новатіс 800 700грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Предметом спору у цій справі є визнання недійсним правочину, у зв'язку з підписанням його особою, повноваження якої було скасовано.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Ч. 1, 4 ст.202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається з наданого позивачем до матеріалів справи звіту про дебетові та кредитові операції по рахунку ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС, відкритому у ПАТ „Приватбанк за період листопад грудень 2014р., ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС 26.11.2014р. перерахувало ТОВ „Новатіс за дизпаливо на підставі рахунку №2321 від 25.11.2014р. 100 000 грн., а 27.11.2014р. на підставі рахунку №2321 від 25.11.2014р. ще 130 000 грн., 228 800 грн., 139 500 грн., та 202 400 грн.

Виходячи з зазначеного, позивач у справі зробив висновок про наявність укладеного з відповідачем договору від 24.11.2014р., підписаного з боку ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС ОСОБА_2, в рамках якого сторонами було проведено зазначені операції. При цьому, доказів існування такого правочину, як оформленого у вигляді одного документу договору, так і у вигляді обміну сторонами листами, телеграмами тощо, позивач до суду не надав.

Також, під час нового розгляду справи, відповідачем надано суду письмові пояснення, згідно яких зауважено, що ніяких договорів з позивачем 24.11.2015р. укладено не було, надано суду рахунок № 2321 від 25.11.2014р. на загальну суму 1 097 850грн., в призначенні якого зазначено, що він виданий на виконання договору № 51/2014 від 28.02.2014р. При цьому, відповідачем пояснено, що будь-яких інших правовідносин між сторонами, ніж як за договором на поставку дизельного палива № 51/2014 від 28.02.2014р., не існувало. Серед іншого, відповідачем зазначено, що оригінал або копію договору на поставку дизельного палива № 51/2014 від 28.02.2014р. надати суду неможливо, оскільки договір було втрачено, про що складено відповідний акт № И-01 від 17.06.2016р.

Серед іншого, 29.06.2016р. до господарського суду Одеської області від ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області надійшов супровідний лист (вх. № 16054/16), відповідно до якого остання надіслала інформацію згідно Єдиного реєстру податкових накладних стосовно взаємовідносин ТОВ „Новатіс з ТОВ „Главбуд плюс за період з січня 2014р. по жовтень 2015р., додатково в листі вказано, що всі податкові накладні в повному обсязі включені до складу податкових зобов`язань.

З наданої податковою інспекцією інформації вбачається, що з 08.01.2014р. по 23.09.2014р. відповідач здійснював поставки дизельного пального позивачу.

Таким чином, суд доходить висновку, що правовідносини між сторонами стосовно поставок дизельного пального та оплат за нього відбувались на підставі договору на поставку дизельного палива № 51/2014 від 28.02.2014р. та 24.11.2015р. між сторонами не було укладено жодного договору.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутній договір на поставку дизельного палива № 51/2014 від 28.02.2014р., та суд позбавлений можливості встановити, хто саме від імені ТОВ „Главбуд плюс підписав цей договір, та враховуючи позовні вимоги ТОВ „Главбуд плюс щодо визнання недійсним правочину, укладеного 24.11.2015р. між ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС та ТОВ „Новатіс, в рамках якого ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС згідно рахунку №2321 від 25.11.2014р. перерахувало ТОВ „Новатіс 800 700грн., суд не вбачає підстав для задоволення позову про визнання недійсним правочину з підстав вчинення його неуповноваженою особою позивача в.о. директора ТОВ „ГЛАВБУД ПЛЮС ОСОБА_2

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно ст. 49 ГПК України, за умови відмови судом в задоволенні позовних вимог, витрати, повязані зі сплатою судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 04 липня 2016 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко