РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016Справа №910/489/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім";
До Державної казначейської служби України;
Простягнення 11 571,75 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:не з'явилися;
Від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" вернулося до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України через Державне казначейство України 11 571,75 грн. матеріальної шкоди, завданої протиправним рішенням та діями Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України.

Провадження у справі за вказаними вимогами було порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2016 № 910/489/16, яку призначено до розгляду на 14.04.2016.

12.04.2016 від позивача до суду надійшли письмові пояснення розрахунку ціни позову, у тексті яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" клопотало перед судом про розгляд справи за відсутності представника.

Ухвалою від 14.04.2016 розгляд справи було відкладено на 24.05.2016 у зв'язку з неявкою представника відповідача, а також для витребування від позивача доказів, необхідних для встановлення фактичних обставин.

17.05.2016 до суду надійшли документи, витребувані ухвалою від 14.04.2016 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім".

У судове засідання, призначене на 24.05.2016, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника, приймаючи до уваги обмеженість процесуальних строків вирішення спору, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

Як вбачається з позовної заяви і пояснень позивача, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" обґрунтовуються ч. 1 ст 1166 та ст. 1174 Цивільного кодексу України і стосуються відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України про визначення митної вартості товару (завищення), які були визнані протиправними і скасовані в судовому порядку, що свідчить про протиправність поведінки державного органу. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою позивачеві шкодою останній вбачає у необхідності сплати завищеної суми митної вартості товарів.

За розрахунком позивача, така сума становить 11 571,75 грн.

На підтвердження заявлених вимог до позовної заяви було приєднано два рішення про коригування митної вартості товарів, дві вантажно-митні декларації.

На виконання вимог суду за ухвалою від 14.04.2016 позивач подав рішення Запорізької митниці № 112050000/2014/000238/2 від 24.06.2014, № 112050000/2014/000318/2 від 26.08.2014, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 у справі № 808/9713/14, виписку з банківського рахунку, заяву, подану відповідно до Порядку повернення платника податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, який затверджений наказом Державної митної служби № 618 від 20.07.2007 та відповідь на неї.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом 20.10.2015 р. у справі № 808/9713/14 винесено постанову за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 у справі № 808/9713/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" до Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними і скасування карток відмови у митному оформленні товару та рішень про корегування митної вартості.

Вказаною постановою було задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім", скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 у справі № 808/9713/14, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено, а саме: визнано протиправними та скасовано картки відмови Запорізької митниці Міндоходів № 112050000/2014/00413 від 24.06.2014 та № 112050000/2014/00545 від 26.08.2014, а також рішення про коригування митної вартості товарів № 112040000/2014/000238/2 від 24.06.2014 та № 112050000/2014/000318/2 від 26.08.2014.

Відповідно до преамбули та ст. 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У силу ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, згідно з п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Таким чином, обставини встановлені Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом не можуть бути поставлено під сумнів.

У постанові від 20.10.2015 № 808/9713/14 встановлено наступне.

27.05.2014 позивачем в якості покупця та Компанією "ERTEL Abwassertechnik Industrie" в якості постачальника укладено контракт № 14167/ІМ, за яким покупцем придбано 15 400 кг деемульгатора DSS-1 за ціною 1,53 євро/кг на умовах поставки у відповідності до Інкотермс 2010 року: EXW PAN CHEMIE, Керпен, Німечинна.

У додатках до названого контракту сторони узгодили умови оплати (100 % передплата) та деталізували умови поставки (EXW PAN CHEMIE, Керпен, Німечинна).

Для митного оформлення партії товару 24.06.2014 позивач подав до Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України вантажно-митну декларацію форми МД-2 № 112050000/2014/014772, контракт № 14167/ІМ від 27.05.2014, сертифікат аналізу б/н від 18.06.2014, платіжне доручення в іноземній валюті № 325 від 04.06.2014, фінансову довідку № DT0847 від 20.06.2014, прайс б/н від 27.05.2014, проформу інвойс № LLC/20140527 від 03.06.2014, технічну довідку № 11/06-14 від 19.06.2014, інші документи для ідентифікації товару.

При визначені митної вартості товару позивачем було обрано перший метод відповідно до ціни контракту та специфікації за ним.

Митний орган при перевірці поданих документів дійшов висновку, що документи, не містять всіх даних для визначення митної вартості товару за основним методом, документи містять розбіжності, а саме: в договорі CMR № 350113 від 20.06.2014 як перевізник зазначений "Magistral-trans LTD", а фінансова довідка № DT0847 від 20.06.2014 надана ПП "Юніс-ТЕП", що не дає можливості впевнитись в достовірності складових митної вартості товару; адреса відправника в декларації країни відправлення № MRN14DE48E6 від 20.06.2014 відмінна від адреси в інвойсі LLC/20140527 від 15.06.2014 та контракті № 14167/ІМ від 27.05.2014 в частині неповноти її зазначення; згідно з умовами контракту № 14167/ІМ від 27.05.2014 та замовленням № 140532 від 27.05.2014 оплата за товар здійснюється шляхом 100 % передплати, проте до митного оформлення надано платіжне доручення в іноземній валюті № 325 від 04.06.2014, що підтверджує факт здійснення лише 50 % передплати за оцінюваний товар; в замовленні № 140532 від 27.05.2014 як товаросупровідний документ зазначено прас-лист на 3-10 товарів, а до митного оформлення надано прас-лист на 21 товар.

З цих підстав, митний орган запропонував позивачеві надати додаткові документи, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання цих вимог 24.06.2014 позивач надав пояснення та додаткові документи, а саме: договір про транспортно-експедиторські послуги № 5884-01 від 10.02.2014 та договір про перевезення вантажів № 2749-02 від 06.04.2012.

У своїх поясненнях позивач вказав митному органу про те, що з наданих раніше до митної декларації документів можна зробити висновок на підставі чого заявлено митну вартість партії товару, про розбіжність стосовно зазначення адреси відправника товару, умов оплати товару та стосовно статусу документу замовлення, що інших документів у короткий термін надати не має можливості.

Митним органом було використано наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за 1,06706 євро за 1 кг за подібною поставкою за вантажно-митною декларацією № 112050000/2014/002108 від 07.02.2014, за умовою транспортування EXW PAN CHEMIE, Керпен, Німечинна.

24.06.2014 Запорізькою митницею Міністерства доходів і зборів України винесено рішення № 112050000/2014/000238/2, яким ціна товару була збільшена внаслідок застосування другорядного методу визначення митної вартості товару, митну вартість товару було визначено в сумі 1,06706 євро за 1 кг товару замість 1,53 євро за 1 кг. На підставі цього рішення відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2014/00413 від 24.06.2014.

Позивач, не погодився з прийнятим рішенням, але з метою випуску у вільний обіг товарів скористався правом наданим ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України та оформив 25.06.2014 нову вантажно-митну декларацію за формою МД-2 № 112050000/2014/014851, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем.

Для митного оформлення другої партії товару, позивачем 26.08.2014 до Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України було подано вантажно-митну декларацію форми МД-2 № 112050000/2014/019211 з додатками (контракт № 14167/ІМ від 27.05.2014, сертифікат аналізу б/н від 09.08.2014, платіжне доручення в іноземній валюті № 350 від 28.07.2014, фінансова довідка № DT1128/1 від 19.08.2014, прайс б/н від 14.07.2014, проформа інвойс № LLC/20140716 від 16.07.2014, технічна довідка № 18/08-14 від 26.08.2014, інші документи для ідентифікації товару).

При визначені митної вартості товару позивачем було обрано перший метод відповідно до ціни контракту та специфікації до нього.

Митний орган при перевірці поданих документів дійшов висновку, що документи, не містять всіх даних для визначення митної вартості товару за основним методом, документи містять розбіжності, а саме: в договорі CMR № 272117 від 13.08.2014 як перевізник зазначений TOV "Selesa", натомість фінансова довідка № DT1128/1 від 19.08.2014 надана ПП "Юніс-ТЕП", що не дає можливості впевнитись в достовірності складових митної вартості товару; у декларації країни походження товару (ФР Німеччина) № MRN14DE52E2 від 11.08.2014 відсутня інформація щодо вартості товару та умов поставки, що також не дає можливості впевнитись в достовірності складових митної вартості товару; згідно з умовами додатку № 2 від 15.07.2014 до контракту № 14167/ІМ від 27.05.2014 та замовлення № 140748 від 15.07.2014 оплата за товар здійснюється шляхом 50 % передоплати перед початком виробництва та 50 % після закінчення виробництва, тобто передоплата 100 %, проте до митного оформлення надано платіжне доручення в іноземній валюті № 350 від 28.07.2014, що підтверджує факт лише 50 % передплати за оцінюваний товар та також у платіжному дорученні відсутні реквізити банку про сплату, а саме: відсутня печатка банку; вказано, що у інвойсі LLC/20140716 від 26.07.2014 відсутнє посилання на контракт № 14167/ІМ від 27.05.2014 та додаток № 2 від 15.07.2014, що унеможливлює ідентифікацію партії товару.

З цих підстав, митний орган запропонував Товариству з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" надати додаткові документи, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. Однак, додаткові документи на вимогу Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України позивачем надані не були.

Митний орган використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за 1,7117 євро за 1 кг, згідно з подібною поставкою ВМД № 112050000/2014/014851 від 25.06.2014, за умовою транспортування EXW PAN CHEMIE, Керпен, Німечинна. Митним органом не враховано, що використовуючи митну поставку за ВМД № 112050000/2014/014851 від 25.06.2014 ним взято вже відкориговані данні щодо митної вартості по тому ж суб'єкту господарювання - Товариству з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім".

26.08.2014 Запорізькою митницею Міністерства доходів і зборів України винесено рішення № 112050000/2014/000318/2, яким ціна товару була збільшена внаслідок застосування другорядного методу визначення митної вартості товару, митну вартість товару було визначено в сумі 1,7117 євро за 1 кг товару, а не 1,53 євро за кг як вказано у контракті, або ж 1,6706 євро за кг.

На підставі такого рішення митним органом оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2014/00545 від 26.08.2014.

Позивач, не погодився з прийнятим рішенням, але з метою випуску у вільний обіг товарів скористався правом наданим ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України та оформив 27.08.2014 нову ВМД по формі МД-2 №/2014/019298, сплативши митні платежі згідно із заявленою митною вартістю товарів та надавши гарантію в розмірі різниці між заявленою митною вартістю та митною вартістю визначеною відповідачем.

У своїй постанові від 20.10.2015 № 808/9713/13 Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд вказав, що позивачем, при поданні 24.06.2014 та 26.08.2014 митних декларації, митна вартість була визначена на підставі контракту на поставку товару і для митного оформлення було надано всі документи, які обґрунтовують заявлену митну вартість товару, дають змогу встановити порядок оплати за товар та порядок і умови його транспортування. Позивачем були надані пояснення стосовно оплати. Оплата за ввезений товар відповідно до узгоджень між продавцем та покупцем була проведена як 1 00% передоплата. Натомість, митний орган не обґрунтував, чому ним для визначення митної вартості товару вибрано саме поставку ідентичного товару, що відбулась 07.02.2014, тобто не довів правомірність своїх рішень та наявності підстав для застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення шкоди, Товариство з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" вказує, що за митною декларацією № 112050000/2014/014772 підлягало сплаті 89 345,47 грн. (7 977,27 + 81 368,20). Проте її не було оформлено внаслідок прийняття митним органом протиправного рішення № 112050000/2014/000238/2 і картки відмови № 112050000/2014/00413 та оформлено митну декларацію № 112050000/2014/014851, за якою було перераховано 93 177,18 грн. (7 990,62 + 81 504,34 + 328,77 + 3 353,45) і різниця у митних платежах після скасування протиправних рішення і картки відмови складає 3 831,71 грн.

За митною декларацією № 112050000/2014/019211 підлягало сплаті 83 514,69 грн. (7 456,67 + 76 058,02). Проте її не було оформлено внаслідок прийняття митним органом протиправного рішення № 112050000/2014/000318/2 і картки відмови № 112050000/2014/00545 та оформлено митну декларацію № 112050000/2014/019298, за якою позивач сплатив 91 254,73 грн. (7 580,30 + 77 319,09 +567,44 +5 787,90) і різниця у митних платежах після скасування протиправних рішень і картки відмови складає 7 740,04 (91 254,73 - 73 514,69).

Всього 11 571,75 грн. (3 831,71 + 7 740,04).

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилається на ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, де вказується, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також, позивач зазначає про необхідність застосування ст. 1173 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд встановив, що 22.12.2015 позивач звернувся до Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України з заявою № 808/9713/14, якою просив скласти і надіслати до відповідного відділення Державного казначейства України висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених сум митних платежів за митною декларацією № 112050000/2014/014851 - 3 831,71 грн. та 7 740,04 грн. за митною декларацією 112050000/2014/019298 як переплату. Причиною повернення коштів в такій заяві було вказано постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 808/9713/14 від 20.10.2014, вказано реквізити банку та інші необхідні вихідні дані.

В якості додатків до цієї заяви позивач перелічив копію аркушу з позначенням "3/8 ВМД № 112050000/2014/014851 і ВМД № 112050000/2014/019298; документ, що підтверджує суму надмірно сплачених митних та інших платежів - аркуші корегування і платіжні доручення, якими суму наданої гарантії перераховано до бюджету.

29.12.2015 Запорізькою митницею Міністерства доходів і зборів України надано позивачеві відповідь № 1546/11/08-70-25 на заяву від 22.12.2015 № 808/9713/14 щодо повернення митних платежів.

Митний орган повідомив про відсутність підстав для повернення надмірно сплачених митних платежів за митними деклараціями № 112050000/2014/014851 та № 112050000/2014/019298, оскільки рішення суду (постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № 808/9713/14 від 20.10.2014) митним органом виконано в повному обсязі, а саме: скасовано рішення про корегування митної вартості № 112050000/2014/000238/2 та № 112050000/2014/000318/2 та вважаються скасованими картки відмови.

Крім того, митний орган зауважив, що різниця між сумами митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею та сумою митних платежів, обчислених згідно з митною вартістю, визначеною декларантом становлять 3 682,22 грн. за митною декларацією № 112050000/2014/014851 та 6 355,34 грн. за митною декларацією № 112050000/2014/019298.

Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, який підлягає обов'язковому застосуванню при вирішення заявленого спору, затверджений наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за № 1097/14364.

Розділом 3 вказаного нормативного документу регламентовано процедуру повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами та вказано, що для їх повернення з Державного бюджету України платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів:

а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;

б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава:

на депозитний рахунок 3734;

на банківський рахунок 2603;

в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603;

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються: аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абз. 3 - 8 цього пункту.

Заява, що зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України, Реєстр висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, підготовлений відповідно до п. 5 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147, Висновок про повернення з оригіналом заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України, підписаний начальником (заступником начальника) Відділу та зареєстрований у журналі реєстрації висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Журнал реєстрації висновків про повернення коштів з Держбюджету), разом з документом, у якому відображаються результати перевірки, подаються керівнику (заступнику керівника) митного органу для прийняття остаточного рішення про повернення коштів.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів).

Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Копія Висновку про повернення, оригінал заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України та документ, у якому відображаються результати перевірки заяви платника, залишаються у Відділі для контролю.

Висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Суми митних та інших платежів, перераховані митними органами на рахунки з обліку доходів, відкриті в територіальних органах Державного казначейства, які підлягають поверненню за рішенням суду, повертаються у порядку, визначеному Державною митною службою України та Державним казначейством України.

За відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

З аналізу описаних положень Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами слідує, що обов'язковою умовою повернення коштів з Державного бюджету України є подання заяви платником, складання митним органом висновку про повернення платнику надмірно сплачених коштів та його передача з супровідним листом до відповідного органу Державного казначейства України.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач своєчасно звернувся до митного органу з заявою для повернення надмірно сплачених сум та приєднав документи, що вимагаються Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

У відповідь на свою заяву позивач отримав письмову відмову, тобто висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів Запорізькою митницею Міністерства доходів і зборів України складений не був, до територіального органу Державного казначейства України не направлявся.

Фактичних даних на підтвердження оскарження відмови Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України у складанні висновку суду подано не було, так само як і доказів визнання такої відмови протиправною.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог ті заперечень.

За відсутності висновку митного органу про повернення надмірно сплачених митних платежів, за відсутності судового рішення про зобов'язання митний орган скласти такий висновок, Державне казначейство України не має правових підстав та достатніх передумов для вчинення дії з повернення платнику податків надмірно сплачених сум митних платежів незважаючи на наявність судового рішення про визнання протиправним і скасування рішення митного органу про невірне визначення митної вартості товарів.

За наведених обставин, позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів видаються є передчасними, оскільки право на їх повернення виникає лише на підставі висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів, який направлено органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги судом відхиляються, а судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відмовляючи у позові, суд зауважує, що позивачем не наведено обґрунтування для заявлення позовних вимог саме до Державного казначейства України, не зазначено чим підтверджується, що саме обраний ним відповідач здійснює казначейське обслуговування бюджетних спірних коштів.

Керуючись ст.ст. 32-38 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 07.06.2016 р.