ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" липня 2016 р.Справа № 916/1264/16

За позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту)

до відповідача ОСОБА_1 центру Чорного та Азовського морів

про стягнення 120 920,88 грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: не з"явився

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність;

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту ) звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 центру Чорного та Азовського морів про стягнення заборгованості в розмірі 120 920,88 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 118 061,86грн., 3% річних в сумі 209,73грн. та пені в сумі 2 649,29грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.05.2016р. було порушено провадження по справі №916/1264/16 із призначенням до розгляду в судовому засіданні.

08.06.2016р. представник позивача звернувся до суду з клопотання в порядку п.1-1 ст. 80 ГПК України про припинення провадження по справі в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 118 061,86грн. в звязку з її погашенням.

Представник відповідача в судове засідання зявився, відзив на позов не надав, проте надав усні пояснення відповідно позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволенні.

Справа розглядається в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 08.06.2016р. в порядку ст. 77 ГПК України проголошувалась перерва до 04.07.2016р.

У судовому засіданні 04.07.2016р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив.

12.03.2016р. між Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Балансоутримувач) та ОСОБА_1 центром Чорного та Азовського морів (Орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 29-П-ІЛФ-16 (далі - договір)

Згідно з п. 1.1 договору, Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт не житлового приміщення двоповерхової будівлі метеостанції, інв. №3035, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Центральна, 5-А, (надалі будівля), а також утримання прибудинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача та здійснює відшкодування витрат Балансоутримувача за теплопостачання, водопостачання та каналізацію, електроенергію, прибирання приміщень будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі. Орендар користується нежитловим приміщенням двоповерхової будівлі метеостанції площею 197,4кв. м. (надалі - орендоване приміщення) згідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №8-ФДМ-ІЛФ-15, укладеного сторонами 25 серпня 2015р.

Відповідно до п.1.2 договору сума договору (орієнтований розрахунок) на 2016 рік складає 376 560,30грн. з урахуванням ПДВ. З них: 164 299,97грн. відшкодування експлуатаційних витрат на утримання обєкту оренди, (КЕКВ-2240); 5 746,12грн. водопостачання, (КЕКВ 2272); 6 259,33грн. водовідведення, (КЕКВ 2272); 175 909,57грн. теплопостачання, (КЕКВ 2271); 24 345,31грн. споживання електроенергії, (КЕКВ 2273); Сума договору є орієнтованою (розрахунковою) та залежить від обсягу спожитих послуг (у т.ч.) визначених за приладами обліку та розміру діючих тарифів на час споживання послуг (додаток №1 до договору порядок розрахунку, який є невідємною частиною договору).

Підпунктами 2.1.1, 2.1.2 пункту 2.1 договору передбачено, що Баланоутримувач зобовязується забезпечувати виконання всього комплексу робіт, повязаних з обслуговуванням та утримання будівлі, при будинкової території та приміщення, та створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності Орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства, надавати Орендарю комунальні послуги за чинними розрахунками і тарифами, а Орендар зобовязаний своєчасно здійснювати оплату за договором (пп. 2.2.4 п.2.2. договору).

За приписами п. 3.1 договору, Орендар сплачує послуги на відшкодування витрат по утриманню обєкту оренди та надання комунальних послуг відповідно до розрахунку (Додаток №1 договору): - відшкодування витрат на утримання обєкту оренди із розрахунку 57,80грн. за кожний квадратний метр займаної площі (на дату укладання договору); - за водопостачання із розрахунку 30,23 грн. за 1 м/куб., (тариф вартості водопостачання станом на 01.01.2016р.); - за водовідведення із розрахунку 32,93 грн. за 1 м/куб., (тариф вартості водовідведення станом на 01.01.2016р.); - за електричну енергію із розрахунку 2,2694 грн. за кВт/год. (тариф вартості передачі 1 кВт/год електричної енергії по мережам філії та вартість придбання 1 кВт/год у відповідному місці на дату укладання договору, тариф вартості електропостачання станом на 01.01.2016р.). Зазначені тарифи наведені без ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України. Вартість послуг за даним договором сплачується Орендарем згідно виставленого Балансоутримувачем рахунку не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 3.3 договору, сторони погодились, що акт приймання-здачі виконаних робіт, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує факт надання Балансоутримувачем послуг Орендарю.

Прийом-передача акту для підпису та оформлення здійснюється сторонами шляхом передачі уповноваженим представникам під особистий підпис або надсилається Орендарю рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Орендар зобов'язаний, не пізніше другого дня після отримання екземплярів акту приймання-здачі виконаних робіт, повернути Балансоутримувачу підписаний та засвідчений власною печаткою належний Балансоутримувачу екземпляр акту. У разі невиконання Орендарем зазначених зобов'язань акт приймання-здачі виконаних робіт вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документу, підписаного Орендарем.

За приписами п. 6.1. Договору, даний договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 31.12.2016р., або до повного виконання зобовязань та регламентує взаємовідносини сторін з 01 січня 2016 року згідно зі ст. 631 ЦК України.

Позивач вказує що своїх зобовязання за договором виконував належним чином та в повному обсязі на підставі чого виставив Орендарю рахунки від 31.03.2016 р. № Пр/4 339 та від 31.03.2016р. № КМ/4 340, та надані акти виконаних робіт від 31.03.2016 р. № Пр/4 339 та від 31.03.2016р. № КМ/4 340, за відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг за 1 квартал 2016р. ( січень-березень) на загальну суму 126 104,40грн.

Проте, відповідач, свої зобов'язання по оплаті послуг належним чином та в повному обсязі не виконав, заборгованість за отримані послуг в розмірі 118 061,86грн. сплатив лише під час розгляду справи в суді.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг щодо їх своєчасної оплати, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту ) звернулось з відповідним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали справи, 12.03.2016р. між Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України та ОСОБА_1 центром Чорного та Азовського морів було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 29-П-ІЛФ-16, умовами якого передбачено що Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт не житлового приміщення двоповерхової будівлі метеостанції, інв. №3035, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Центральна, 5-А, (надалі будівля), а також утримання прибудинкової території, а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача та здійснює відшкодування витрат Балансоутримувача за теплопостачання, водопостачання та каналізацію, електроенергію, прибирання приміщень будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі. Орендар користується нежитловим приміщенням двоповерхової будівлі метеостанції площею 197,4кв. м. (надалі - орендоване приміщення) згідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №8-ФДМ-ІЛФ-15, укладеного сторонами 25 серпня 2015р.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 901 Цивільного Кодексу України положення глави 63 цього Кодексу Послуги можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно до ст. 193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, в порушення взятих на себе зобовязань ОСОБА_1 центр Чорного та Азовського в порушення умов договору щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг, за отримані послуги в сумі 118 061,86грн. розрахувався тільки після звернення позивача до суду, що підтверджується випискою по рахунку.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі у випадку, зокрема, відсутності предмету спору.

Враховуючи, що заборгованість у сумі 118 061,86грн. ОСОБА_1 центром Чорного та Азовського морів була сплачена у повному обсязі, провадження у справі в цій частині слід припинити за відсутністю предмету спору.

Проте, факт сплати заборгованості відповідачем не позбавляє позивача права нарахування штрафних санкцій.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання).

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх зобовязань за договором № 29-П-ІЛФ-16 від 12.03.2016р., а саме несвоєчасно сплатив позивачу вартість наданих послуг, що зумовило нарахування останнім пені в сумі 2 649,29грн.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобовязання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Розглянувши наданий позивачем розрахунок суми пені, суд відзначає його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту) в частині стягнення з відповідача пені в сумі 2 659,29грн. за порушення грошових зобовязань за договором № 29-П-ІЛФ-16 від 12.03.2016р. підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові... Тієї ж позиції дотримується ВСУ у постановах від 04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від 16.03.2011 по справі № 11/109.

Позивачем було нараховано три відсотки річних на суму простроченого грошового зобовязання в розмірі 209,73грн. Розглянувши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних за прострочення виконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань, суд доходить висновку, що вказаний розрахунок було здійснено позивачем обґрунтовано, з урахуванням приписів чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 центру Чорного та Азовського морів трьох відсотків річних в сумі 209,73грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, п.1.1. ст.. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 центру Чорного та Азовського морів (65009, м. Одеса, вул. Французький бульвар, буд.№89; ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту) (68001, Одеська обл., м.Іллічівськ, вул. Праці, 6; ) 2 649 (дві тисячі шістсот сорок девять)грн. 29коп. - пені , 209 (двісті девять)грн. 73 коп. 3% річних та 1 783 (одну тисячу сімсот вісімдесят три)грн. 81 коп. - судового збору.

3. Провадження по справі в частині стягнення з ОСОБА_1 центру Чорного та Азовського морів основного боргу в розмірі 118 061,86грн. припинити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту) (68001, Одеська обл., м.Іллічівськ, вул. Праці, 6; ) в дохід Державного бюджету України (УК у м. Одесі/Приморський район, код 38016923, р/р №3008, МФО 828011, КБК 22030001) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 30 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 07 липня 2016 р.

Суддя С.В. Літвінов