номер провадження справи 12/35/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 Справа № 908/1270/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1270/16

за позовом: Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна, м. Київ

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО, м. Запоріжжя

про стягнення 48195,91 грн.

за участю представників:

від позивача не з'явився

від відповідача ОСОБА_1, довіреність № 407 від 15.07.2015 року

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 31967,15 грн.

На адресу Господарського суду Запорізької області разом із позовною заявою від позивача надійшла заява в порядку ст. 741 ГПК України, в якій останній просить винести ухвалу про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручити забезпечення її проведення Господарському суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.05.2016 року заяву Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 908/1270/16 залишено без задоволення.

23.05.2016 року на адресу суду від позивача надійшов лист від 17.05.2016 року, згідно з яким останній надає на виконання вимог суду витребувані копії документів для залучення до матеріалів справи. При цьому повідомляє, що договір страхування № 250562056.13 наданий суду в повному обсязі, зміни до даного договору не вносилися. Просить слухати справу, призначену на 26.05.2016 року о 10:00, без участі представника ПрАТ АСК ІНГО Україна за наявними та витребуваними матеріалами. Разом з тим зазначає, що позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Безпосередньо в судовому засіданні 26.05.2016 року представник відповідача надав із супровідним листом поліс № АС/0969079 та лист-відповідь ТОВ СК КРЕДО від 28.05.2014 року для долучення до матеріалів справи.

01.06.2016 року на електронну адресу суду від Департаменту інформаційного забезпечення, аналізу та методології страхування Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 7/2-28/13737 від 20.05.2016 року, в якому останній надав запитувану інформацію з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

06.06.2016 року до суду від позивача надійшов лист від 01.06.2016 року, за змістом якого останній просить слухати справу, призначену на 07.06.2016 року об 11:45 без участі представника ПрАТ АСК ІНГО Україна за наявними та витребуваними матеріалами. Разом з тим зазначає, що позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у справі - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО, 07.06.2016 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- порядок захисту порушених прав у сфері страхування встановлено п. 36.7 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування у судовому порядку;

- страхове відшкодування може бути примусово стягнуто зі страховика виключно у випадку наявності відмови у виплаті страхового відшкодування, або у разі незгоди з розміром вже виплаченого страхового відшкодування на підставі прийнятого страховиком рішення, у іншому випадку суд вирішує неіснуючий спір та розглядає вимоги замість страховика;

- ПрАТ Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна звернулося з претензією до ТДВ СК КРЕДО 07.04.2014 року, однак листом від 28.05.2014 року ТДВ СК КРЕДО повідомило про необхідність подання додаткових документів, крім того цим же листом повідомило про призупинення прийняття рішення по даному випадку до отримання зазначених документів;

- вважає, що предявлення позову про стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати) без виконання вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема процедури отримання страхового відшкодування, встановленої ст. ст. 33, 35 зазначеного закону тягне за собою відсутність предмету спору, у звязку з чим жодного права позивача зі сторони ТДВ СК КРЕДО не порушено, а відтак і відсутні підстави для задоволення предявленого позову. Просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

13.06.2016 року до суду від Департаменту інформаційного забезпечення, аналізу та методології страхування Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 7/2-28/15925 від 09.06.2016 року, згідно з яким останній надав запитувану інформацію з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

До прийняття рішення у справі, а саме 16.06.2016 року, позивач звернувся до суду, згідно ст. 22 ГПК України, із заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача суму 48195,91 грн. При цьому вказує, що ТДВ СК КРЕДО 27.06.2014 року перерахувало на рахунок ПрАТ АСК ІНГО Україна суму в розмірі 16228,76 грн., в призначенні платежу зазначено поліс № АС/0669079. Пояснює, що помилково вирішив, що дані кошти надійшли по претензії № 1448 від 07.04.2014 року на суму 48695,91 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована в ТДВ СК КРЕДО з полісом № АС/0969079, тобто дані поліси різняться лише однією цифрою. При цьому зазначає, що враховуючи той факт, що відповідач взагалі не сплатив грошові кошти за спірною страховою подією в порядку регресу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Вказує, що на час звернення до суду кошти від відповідача в розмірі 48195,91 грн. не були одержані.

Судом прийнято до уваги, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення або зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

За таких обставин, подана позивачем заява про збільшення розміру позовних вимог приймається судом до розгляду. З огляду на викладене, виходячи зі змісту раніше поданої позовної заяви, фактично відбулося збільшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції. Таким чином, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в заяві про збільшення позовних вимог, з якої спір вирішується судом по суті, а саме вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 48195,91 грн.

Разом з тим 16.06.2016 року на адресу суду від позивача надійшов лист від 10.06.2016 року, в якому останній просить слухати справу, призначену на 22.06.2016 року о 10:45, без участі представника ПрАТ АСК ІНГО Україна за наявними та витребуваними матеріалами. Також на виконання вимог ухвали надав пояснення щодо відзиву на позовну заяву та нормативно-правове обґрунтування позовних вимог. Так, в поясненнях на відзив позивач зазначає наступне:

- позивач звертався до відповідача з претензією № 1448 від 07.04.2014 року, на яку останній надіслав лист від 28.05.2014 року про необхідність подання додаткових документів, а саме: повної форми договору страхування з правилами страхування, підписами сторін та печаткою; чітку копію постанови суду; свідоцтво про державну реєстрацію та виписку з ЄДРЮОФОП ТОВ «Перша лізингова компанія», та цим же листом відповідач повідомив про призупинення прийняття рішення по даному випадку;

- на підставі зазначеної претензії відповідач 27.06.2014 року перерахував на рахунок позивача суму в розмірі 16228,76 грн., тобто, відповідач розглянув претензію та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 16228,76 грн., тим самим визнав майнові вимоги заявника;

- зазначає, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме до п. 35.2., де зазначений перелік документів, які додаються до заяви про страхове відшкодування не передбачено надання тих документів, які зазначає відповідач в своєму листі, а копію договору страхування, чітку копію постанови суду позивач надіслав разом з претензією;

- вважає вимоги про витребування інших документів безпідставними, а дії відповідача такими, що затягують розгляд справи, як в досудовому порядку так і під час розгляду справи в суді;

- доводи, на яких побудовані заперечення на позов, є надуманими та недоведеними;

- вважає, що позов є обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, а тому враховуючи вище зазначене, просить суд позов задовольнити в повному обсязі;

- вказує, що оскільки шкода була відшкодована потерпілому позивачем, а відповідач є тією особою, яка відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності взяла на себе, як страховик, обовязок забезпечити відшкодування шкоди, заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, то обовязок відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП на користь позивача покладається на відповідача.

Представник позивача в судове засідання 22.06.2016 року не зявився, втім згідно раніше поданого до суду клопотання просив слухати справу без участі його представника за наявними та витребуваними матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.06.2016 року проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що між Приватним акціонерним товариством Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна (далі Страховик, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Перша лізингова компанія (далі Страхувальник) був укладений договір страхування № 250562056.13 від 08.02.2013 року.

Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобілем SKODA Fabia 1.4 M/T Ambition, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

06 травня 2013 року о 17 год. 50 хв. в м. Волочиську Хмельницької області по вул. Незалежності 86 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу автомобіля SKODA Fabia, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля AUDI A6, державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2 Факт настання дорожньо - транспортної пригоди підтверджено довідкою № 9195783 про дорожньо-транспортну пригоду, в якій зазначено, що дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 2.1А, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Відповідно до звіту № 070/13 про визначення матеріального збитку, заподіяного автомобілю SKODA Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП від 23.05.2013 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 88137,12 грн.

Згідно з п. 9.3. Договору страхування № 250562056.13 від 08.02.2013 року при повній загибелі (конструктивній або фактичній) страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з вирахуванням зносу за період дії даного договору страхування (згідно п. 16 Правил), франшизи та дійсної вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. Під повною загибеллю розуміють випадки, коли вартість відновлювального ремонту засобу транспорту (включаючи вартість транспортування до місця ремонту) складає більше ніж 75% страхової суми транспортного засобу на момент страхування.

За умовами Договору страхування № 250562056.13 від 08.02.2013 року розмір страхової суми для автомобіля SKODA Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 100518,61 грн.

Позивач в позові вказує, що у звязку з тим, що вартість відновлювального ремонту автомобіля відповідно до звіту № 070/13 від 23.05.2013 року перевищує 75% від страхової суми 100518,61 грн., то відповідно до п. 9.3. Договору страхування автомобіль SKODA Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано конструктивно загиблим.

Відповідно до звіту № 11432-зал. від 20.06.2013 року, складеного субєктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, вартість придатних залишків автомобіля SKODA Fabia складає 62000,00 грн.

Страховиком за умовами Договору страхування № 250562056.13 від 08.02.2013 року на підставі звіту № 070/13 від 23.05.2013 року, звіту № 11432-зал. від 20.06.2013 року, рахунків № 865 від 21.05.2013 року, № 996 від 10.06.2013 року ТОВ «СОС Сервіс Україна», № 1394 від 19.06.2013 року ТОВ «Опус-авто плюс» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та складено страховий акт при конструктивній загибелі № 100255 від 21.06.2013 року. Так, відповідно до платіжного доручення № 7984 від 12.07.2013 року було виплачено страхове відшкодування в сумі 48695,91 грн. на користь Страхувальника Товариства з обмеженою відповідальністю Перша лізингова компанія.

З посиланням на ті обставини, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу AUDI A6, державний номер НОМЕР_3, на момент вчинення ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0969079, позивач наполягає на стягненні з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 48195,91 грн. При цьому, позивач вважає за необхідне зменшити розмір страхового відшкодування фактично виплаченого на розмір франшизи відповідача, передбачений полісом № АС/0969079

Регресна вимога (претензія) № 1448 від 07.04.2014 року про стягнення суми страхового відшкодування була надіслана позивачем на адресу відповідача. У відповідь на вказану претензію, відповідач листом № Э.37.7.0.0/861 від 28.05.2014 року повідомив, що з метою вирішення питання про виплату страхового відшкодування та прийняття рішення щодо відшкодування завданої шкоди просить надати йому копії наступних документів: повну форму договору страхування від 08.02.2013 року № 250562056.13, укладеного між ПрАТ АСК ІНГО Україна та ТОВ Перша лізингова компанія, з Правилами страхування, підписами сторін та печаткою, чітку копію постанови Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.06.2013 року (в наданому до ТДВ СК КРЕДО примірнику відсутній текст з правої сторони аркуша), свідоцтво про державну реєстрацію та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ Перша лізингова компанія. При цьому відповідач в своєму листі повідомив, що при відсутності вказаних документів ТДВ СК КРЕДО не має можливості прийняти рішення про виплату страхового відшкодування, страхова справа по даному випадку тимчасово призупинена до їх отримання. Втім, оскільки вимоги претензії залишились невиконаними з боку відповідача позивач намагається стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 48195,91 грн. в примусовому порядку.

Надавши правову кваліфікацію правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи із наступного:

За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини, повязані з виконанням умов договорів страхування, сторони досягли всіх їх суттєвих умов, а саме відносно предмету страхування, у тому числі страхової суми, дотримали його письмову форму, а тому відповідно до вимог ст. ст. 16 Закону України "Про страхування", приписів статей 627, 629, 979 ЦК України, ст. ст. 180, 181 ГК України вони вважаються укладеними. Право регресної вимоги позивача передбачено ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1166, 1191 ЦК України.

Так, статтею 27 Закону України Про страхування та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що кореспондується з вимогами статті 1166 ЦК України.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, в якості доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування потерпілій особі, позивачем надано:

- страховий акт при конструктивній загибелі № 100255 від 21.06.2014 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 48695,91 грн.

В підтвердження завданих пошкоджень автомобілю SKODA Fabia, державний номер НОМЕР_2 позивачем наданий протокол огляду транспортного засобу № 070/13 від 14.05.2013 року, складений експертом автотоварознавцем ОСОБА_5 за участю водія транспортного засобу ОСОБА_3, учасника ДТП водія ОСОБА_2 та представника ТДВ СК «КРЕДО» ОСОБА_6, звіт № 070/13 про визначення матеріального збитку, заподіяного автомобілю SKODA Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП від 23.05.2013 року (а.с. 37-47).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю Перша лізингова компанія на виплату страхового відшкодування, останній просив позивача виплатити страхове відшкодування на його розрахунковий рахунок 0000 в АБ «ІНГ Банк Україна» м. Київ, МФО 300539, .

Докази у справі свідчать, що позивач згідно оформлених вище документів, погоджених зі Страхувальником, перерахував страхове відшкодування в сумі 48695,91 грн. на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Перша лізингова компанія, що підтверджується наявною у справі належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 7894 від 12.07.2013 року (а.с. 77).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Обовязковість звернення позивача до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування чинним законодавством не передбачена. Вказана позиція також викладена в Оглядовому листі Вищого господарського суду України № 01-06/15/2014 від 14.01.2014 року Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування. Натомість перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки узгоджується із вищевказаними нормами.

Отже, в даному випадку позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування.

В звязку з відсутністю регресної виплати зі сторони відповідача позивач у даній справі реалізував свої право вимоги про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування шляхом подання даного позову до господарського суду, що узгоджується з приписами статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

У частині 1 статті 1188 Цивільного кодексу України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 Цивільного кодексу України). Отже, підставою для звернення страховика з регресною вимогою є саме виконання ним обов'язку з відшкодування шкоди за іншу особу.

З урахуванням приписів статей 993, 1191 Цивільного кодексу України слід зазначити, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Тобто визначальним моментом для звернення з такою вимогою є сам факт виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином, в розумінні статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 4 статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Із положень вказаної норми Закону вбачається, що під оціненою шкодою в ньому розуміється також і шкода, щодо якої страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування без проведення оцінки та без експертизи пошкодженого майна.

Так, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Як визначено в абзаці 1 пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджений факт сплати страхового відшкодування за вказаним договором на користь потерпілої особи - страхувальника (Товариства з обмеженою відповідальністю Перша лізингова компанія), на рахунок якої перераховані кошти в сумі 48695,91 грн.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 48695,91 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, що кореспондується з приписами ст. 993 ЦК України.

Приписи статті 9 Закону України "Про страхування" та статті 12 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють поняття франшизи, а саме частину збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вина водія автомобіля AUDI A6, державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_2 у вчиненні ДТП встановлена постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.06.2013 року по справі № 671/1159/13-п. Зокрема вказаною постановою встановлено, що 06 травня 2013 року о 17:00 по вул. Незалежності, 86 в м. Волочиську Хмельницької області ОСОБА_2, керуючи в стані алкогольного спяніння автомобілем НОМЕР_4, не дотримався безпечної дистанції руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Шкода», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження, своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.9., 13.1 Правил дорожнього руху України.

Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обовязковим для господарського суду в розумінні вимог статті 35 ГПК України щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Так, з наявного в матеріалах справи полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/969079, яким застрахований автомобіль AUDI A6, державний номер НОМЕР_3, передбачена франшиза в сумі 500,00 грн.

На адресу суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/15925 від 09.06.2016 року, відповідно до якого бланк зазначеного полісу № АС/969079 був укладений страхувальником ОСОБА_2 зі страховиком ТДВ «СК «КРЕДО» зі строком дії з 13.04.2013 року до 12.04.2014 року, але станом на 07.06.2016 року не діє. Отже, станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди поліс діяв.

Таким чином, позивачем доведено суду, що цивільно-правова відповідальність власника та володільця автомобіля AUDI A6, державний номер НОМЕР_3 на момент вчинення ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО.

Відтак, оскільки до позивача перейшло право регресних вимог до відповідача, враховуючи підтвердження сплати позивачем страхового відшкодування потерпілій особі ТОВ «Перша лізингова компанія» в сумі 48695,91 грн., розмір страхового відшкодування, яке зобовязаний відшкодувати відповідач, визначається за вирахуванням франшизи в сумі 500,00 грн. складає 48195,91 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля AUDI A6, державний номер НОМЕР_3, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведений факт заподіяння шкоди, в розумінні вимог статті 1166 ЦК України, і її розмір, та право регресного відшкодування виплаченої ним суми в розмірі 48195,91 грн. на підставі статті 27 Закону України Про страхування, статті 993 ЦК України.

За такими обставинами позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 48195,91 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно викладених відповідачем у відзиві тверджень про недотримання позивачем вимог ст. ст. 33, 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо надання документів, необхідних для прийняття рішення щодо відшкодування завданої шкоди, слід зазначити, що договір страхування № 250562056.13 від 08.02.2013 року та постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.06.2013 року позивачем було надіслано на адресу відповідача разом з претензією № 1448 від 07.04.2014 року про що свідчить зазначений перелік додатків до претензії. Крім того факт отримання претензії з її додатками відповідач у справі не заперечує. При цьому вказані документи були також надіслані позивачем на адресу відповідача разом із позовною заявою, що підтверджується описом вкладення від 23.04.2016 року (а.с. 6). Разом з тим надання до заяви про страхове відшкодування витребуваного відповідачем свідоцтва про державну реєстрацію та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо ТОВ «Перша лізингова компанія» приписами п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено. Поряд з цим з витребуваними від позивача листом № Э.37.7.0.0/861 від 28.05.2014 року документами, які необхідні для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди, відповідач мав можливість ознайомитися в порядку ст. 22 ГПК України, надавши суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Втім відповідач правом на ознайомлення з матеріалами справи не скористався.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 22.06.2016 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 993, 1166, 1188, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування, ст. ст. 22, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів", ст. ст. 42, 43, 33, 34, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія КРЕДО, 69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, буд. 34, , на користь:

- Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія Інго Україна, 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, , суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 48195 (сорок вісім тисяч сто девяносто пять) грн. 91 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено 23.06.2016 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.