КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р. Справа№ 910/28303/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Коршун Н.М.

Алданової С.О.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Ковтун Т.О. - дов. № 171 від 25.12.2015 року

від відповідача не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду міста Києва

від 19.01.2016 року (суддя Отрош І.М.)

у справі № 910/28303/15

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

(далі - КП «Київський метрополітен»)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

(далі ФОП ОСОБА_3.)

про виселення, зобов'язання вчинити дії

та стягнення 290 521, 09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року у справі № 910/28303/15 позов задовольнено частково. Виселено ФОП ОСОБА_3 з нерухомого майна (частини вестибюлю та переходу), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) ФОП ОСОБА_3 згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро «Видубичі» (вестибюль № 2), загальною площею 71,9 кв.м. (з них 5,4 кв.м. у вестибюлі станції та 66,5 кв.м. у переході). Зобов'язано ФОП ОСОБА_3 демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать ФОП ОСОБА_3 та знаходяться за адресою: станція метро "Видубичі" (вестибюль № 2), загальною площею 71,9 кв.м. (з них 5,4 кв.м. у вестибюлі станції та 66,5 кв.м. у переході). Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь КП «Київський метрополітен» суму основного боргу у розмірі 250 114 грн. 53 коп., пеню у розмірі 37 864 грн. 17 коп., 3% річних у розмірі 2 106 грн. 61 коп. та судовий збір у розмірі 6 787 грн. 28 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати повністю, в порядку ст. 83 ГПК України визнати недійсним пункти 3.3, 3.7, 4.9, 4.14, 5.2, 6.7, 8.1, 9.5, 9.7 договору оренди № 284-Упр(ДВ)-08 від 22.09.2008 року, укладеного між КП «Київський метрополітен» та ФОП ОСОБА_3 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішення суду є неправомірним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. На думку відповідача, КП «Київський метрополітен» не є належною стороною, яка була вправі у даному випадку заявляти про припинення або зміну умов договору оренди, належною стороною щодо вчинення таких дії є лише Київська міська рада. Оскільки Київська міська рада та ФОП ОСОБА_3 не заявляли бажання припинити договір, договір оренди № 284-Упр(ДВ)-08 від 22.09.2008 року вважається пролонгованим до даного часу на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» тощо.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, справу № 910/28303/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Шевченко Е.О., судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 прийнято до провадження у визначеному складі суду та розгляд справи призначено на 02.06.2016 року.

У зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді Шевченка Е.О., на підставі розпорядження № 09-52/1795/16 від 25.05.2016 року проведено повторний автоматизований розподіл справи № 910/28303/15 та визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Андрієнко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 року розгляд справи відкладено на 23.06.2016 року через нез'явлення в судове засідання представника відповідача.

В судове засідання 23.06.2016 року з'явився представник позивача, представник відповідача повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 21.06.2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надіслав заяву про відкладення розгляду на місяць у зв'язку з поданням заяви на ім'я голови Київської міської ради ОСОБА_4 з приводу незаконних дій адміністрації КП «Київський метрополітен» та 23.06.2016 року через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надав додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги й скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення суду як законне та обґрунтоване - без змін. Крім цього, звертав увагу суду, що рішення суду першої інстанції фактично виконане, ФОП ОСОБА_3 виселено з об'єкту оренди та демонтовано тимчасові огороджуючи конструкції.

Одночасно представник позивача заперечував проти задоволення клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, вважав, за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи й в матеріалах справи наявні відповідні докази з цього приводу, неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору, апеляційний господарський суд вважав за необхідне справу розглянути за його відсутності за наявними у справі доказами. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на місяць як безпідставне - залишене без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України справи в апеляційній інстанції переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням передбачених у цьому розділі особливостей. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

В процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 101 ГПК України).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, 03.11.2015 року КП «Київський метрополітен» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ФОП ОСОБА_3 про виселення, зобов'язання вчинити дії та стягнення 290 521 грн. 09 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення чинного законодавства України в зв'язку із закінченням строку дії договору оренди № 284-Упр (ДВ)-08 від 22.09.2008 року (далі - Договір, Договір оренди) та наявністю заперечень позивача (орендодавця) про продовження строку дії договору оренди, не звільнив займане приміщення та продовжує ним користуватись, відтак позивач просив суд виселити відповідача з нерухомого майна (частини вестибюлю та переходу), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро «Видубичі» (вестибюль № 2), загальною площею 71,9 кв.м. (з них 5,4 кв.м. у вестибюлі станції та 66,5 кв.м. у переході) та зобов'язати відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать ФОП ОСОБА_3 та знаходяться за адресою: станція метро «Видубичі» (вестибюль № 2), загальною площею 71,9 кв.м. (з них 5,4 кв.м. у вестибюлі станції та 66,5 кв.м. у переході).

Крім цього, в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором в частині сплати орендної плати, позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу (суму орендної плати) з урахуванням індексу інфляції за період з квітня 2015 року по жовтень 2015 року у розмірі 250 114 грн. 53 коп., пеню у розмірі 38 299 грн. 95 коп. за період з 11.04.2015 по 22.10.2015 та 3% річних у розмірі 2 106 грн. 61 коп. за період з 11.04.2015 по 22.10.2015 тощо.

Відповідач у відзиві на позов зазначав, що нерухоме майно, з якого позивач просив суд виселити відповідача, не належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та не є майном КП «Київський метрополітен». За позивачем не зареєстроване право власності чи господарського відання (оперативного управління) на спірне нерухоме майно. Крім цього, безпідставно застосувано позивачем орендну ставку в розмірі 50% з 01.04.2012 року зазначив, оскільки з 01.04.2012 року позивач повинен був застосовувати орендну ставку в розмірі 9% (відповідно до Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250), відтак заборгованість відповідача за Договором оренди відсутня. На початку квітня 2015 року позивач відімкнув електроживлення від об'єкту оренди, в зв'язку з чим відповідача позбавлено можливості використовувати об'єкт оренди через обставини, за які він не відповідає, що є підставою для звільнення відповідача від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане (ч. 6 ст. 762 ЦК України) тощо.

Заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання відповідача виселитись з нерухомого майна (частини вестибюлю та переходу), визначеного тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ за адресою: станція метро «Видубичі» (вестибюль № 2), загальною площею 71,9 кв.м. (з них 5,4 кв.м. у вестибюлі станції та 66,5 кв.м. у переході); демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що належать ФОП ОСОБА_3 та знаходяться за адресою: станція метро «Видубичі» (вестибюль № 2), загальною площею 71,9 кв.м. (з них 5,4 кв.м. у вестибюлі станції та 66,5 кв.м. у переході); в частині стягнення боргу в сумі 250 114 грн. 53 коп., пені у розмірі 37 864 грн. 17 коп., 3% річних у розмірі 2 106 грн. 61 коп., відтак позов задовольнив частково.

Так, задовольняючи позов частково, місцевий суд встановив, що КП «Київський метрополітен» є належним позивачем у справі, а укладений між позивачем та відповідачем Договір оренди припинився 25.10.2015 року. Враховуючи встановлений п. 8.5.6 Договору оренди обов'язок відповідача звільнити об'єкт оренди від своїх огороджуючих конструкцій та встановлений судом факт припинення Договору, місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Київський метрополітен» про виселення та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції підлягають задоволенню. Водночас, з огляду на те, що останнім днем сплати орендної плати за Договором є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві та те, що оплата по Договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу (суми орендних платежів) в розмірі 250 114 грн. 53 коп. Оскільки відповідач неналежним чином виконав свій обов'язок зі сплати орендних платежів, місцевий суд перевіривши наданий позивачем розрахунок вважав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 38 299 грн. 95 коп. такими, що підлягають частковому задоволенню - зокрема в розмірі 37 864 грн. 17 коп., щодо стягнення з ФОП ОСОБА_3 3% річних в розмірі 2 106 грн. 61 коп. такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, цивільні права та обов'язки на підставі ст. 11 ЦК України виникають із дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язанням на підставі ч. 1 ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ) (ч. 2 ст. 283 ГК України).

Відповідно до ч. 3. ст. 283 ГК України, об'єктом оренди можуть бути, зокрема, державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Як встановлено матеріалами справи, між КП «Київський метрополітен» (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (орендар) укладено Договір оренди, за умовами п. 1.1. якого орендодавець на підставі рішення Київради від 24.01.2008 № 21/4493 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частини вестибюлю та переходу, визначені відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунель проект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря), далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро «Видубичі» (вестибюль № 2), для торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 2.1. Договору оренди, об'єктом оренди є частини вестибюлю та переходу, визначені відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 71,9 кв.м. (з них - 5,4 кв.м. у вестибюлі станції та 66,5 кв.м. у переході), згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього Договору.

За умовами п. 2.4 Договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен».

Пунктом 7.5. Договору оренди передбачено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

У разі припинення дії цього Договору орендар звільняє орендовані частини приміщення вестибюлю та переходу станції метро «Видубичі» в термін, визначений п. 4.14. цього Договору, від своїх огороджуючи конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками) (п. 8.5.6. Договору оренди).

У відповідності до п. 9.1. Договору оренди сторони погодили, що Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 24.01.2008 № 21/4493 діє з 23.09.2008 року до 21.09.2011 року (2 роки 364 дні).

Договір припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (п. 9.5. Договору).

За приписами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди. Термін договору оренди визначається за погодженням сторін (ч. 1 ст. 17 згаданого Закону).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ч. 2 ст. 291 ГК України та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації (викупу) об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст. 764 ЦК України).

Як вбачається з акту приймання-передачі нерухомого майна від 23.09.2008 року орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування частину переходу площею 66,5 кв.м. та частину вестибюлю площею 5,4 кв.м. станції метро «Видубичі» (вестибюль № 2), визначені тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею об'єкта оренди 71,9 кв.м.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 201 від 28.09.2011 року сторони внесли зміни до п. 9.1 Договору оренди та погодили, що строк дії договору - до 31.03.2012 року включно, а в п. 4 сторони узгодили, що у всьому іншому, що не передбачено цією Додатковою угодою, сторони керуються Договором, додатковими угодами та додатками до нього, тобто всі інші умови Договору оренди, не зазначені Додатковою угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов'язання.

Таким чином за відсутності на дату закінчення строку Договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку заперечень орендодавця щодо поновлення Договору на новий строк, Договір оренди було поновлено, відповідно до 03.10.2012 року, до 07.04.2013 року, до 10.10.2013 року, до 14.04.2014 року, до 17.10.2014 року, до 22.04.2015 року та до 25.10.2015 року (включно).

Як встановлено місцевим судом та не заперечується відповідачем, позивач листом вих. № 429-НЗК від 16.10.2015 року повідомив відповідача про закінчення дії Договору оренди, вимагав повернути об'єкт оренди за актом приймання-передачі у стані, в якому він перебував на момент передачі його в оренду та звільнити об'єкт оренди від майна та особистих речей.

Згаданий лист є запереченням орендодавця проти продовження дії Договору оренди в зв'язку із закінченням строку його дії. Такі заперечення позивача щодо продовження строку дії Договору оренди були надіслані відповідачу в межах строку, встановленого чинним законодавством для висловлення заперечень проти продовження строку дії договору оренди, а саме станом на дату закінчення строку дії Договору.

З огляду на викладене, Договір оренди припинився за закінченням строку його дії та наявністю заперечень орендодавця щодо продовження строку його дії, тому у відповідача відсутні правові підстави для подальшого користування об'єктом оренди.

За висновками суду першої інстанції, що не заперечується й відповідачем, орендар продовжує використовувати об'єкт оренди після закінчення строку дії Договору оренди, що підтверджується актом про проведення огляду використання об'єкту оренди орендарем від 20.11.2015 року.

Відтак, апеляційний господарський суд вважає законними висновки місцевого суду про задоволення позовних вимоги про виселення відповідача з нерухомого майна (частини вестибюлю та переходу) за адресою: станція метро «Видубичі» (вестибюль № 2) загальною площею 71,9 кв.м. (з них 5,4 кв.м. у вестибюлі станції та 66,5 кв.м. у переході.

Згідно Наказу Головного управління комунальної власності м. Києва КМДА від 23.04.2003 року № 98 за позивачем закріплено на праві повного господарського відання майно, що є об'єктом Договору оренди, отже орендодавцем комунального майна з 29.12.2012 року є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а станом на дату укладення Договору оренди КП «Київський метрополітен» було уповноваженою особою виступати орендодавцем цього комунального майна, відтак КП «Київський метрополітен» є належним позивачем у справі.

Зазначене вище спростовує твердження відповідача про те, що КП «Київський метрополітен» не є належною стороною у справі.

Крім цього, вимогами ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до п. 4.14 Договору орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 10 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14 в силу вступає рішення Київради. При цьому, оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

Умовами п. 7.5 Договору оренди сторони погодили, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Згідно п. 8.5.6 Договору оренди у разі припинення дії цього Договору орендар звільняє орендовані частини приміщення вестибюлю та переходу станції метро «Видубичі» в термін, визначений п. 4.14 цього Договору, від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті Договору умов, орендодавець самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками).

Як вбачається з акту про проведення огляду використання об'єкту оренди орендарем від 20.11.2015 року та не заперечується відповідачем, станом на 20.11.2015 року на об'єкті оренди розміщені тимчасові огороджуючи конструкції орендаря, в яких здійснюється торгівельна діяльність.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд вважає законними позовні вимоги КП «Київський метрополітен» в частині зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски) за адресою: станція метро «Видубичі» (вестибюль № 2) загальною площею 71,9 кв.м. (з них 5,4 кв.м. у вестибюлі станції та 66,5 кв.м. у переході), тому такими, що підлягають задоволенню.

За умовами п. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з п. 3.1 Договору оренди за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради від 24.01.2008 № 21/4493 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 № 34/91. На дату підписання Договору місячний розмір орендної плати становив 189,92 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що станом на вересень 2008 року в цілому за об'єкт оренди складало 13 654 грн. 92 коп., без ПДВ.

Згідно Додатку № 2 до Договору орендна плата (станом на 03.09.2008) становила 13 654,92 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць на підставі п. 3.2 Договору оренди визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Додатковою угодою № 617 від 01.06.2009 року сторони внесли зміни до п. 3.5 Договору оренди та погодили, що всього сума за Договором з урахуванням ПДВ 20% з розрахунку на червень 2009 року складає 15 625 грн. 35 коп. (орендна плата з урахуванням індексів інфляції по травень 2009 року) + 1 145 грн. 71 коп. + ПДВ 20% = 20 125 грн. 27 коп. за місяць

Згідно Додатку № 1 до Додаткової угоди № 617 від 01.06.2009 року оренда плата з врахуванням індексу інфляції по травень 2009 року становить 15 625 грн. 35 коп., орендна плата з ПДВ становить 18 750 грн. 42 коп.; вартість послуг: вода - 155,30 грн., вивіз сміття - 737,69 грн., прибирання - 252,72 грн. (разом - 1 145 грн. 71 коп., разом з ПДВ - 1 374 грн. 85 коп.); всього - 20 125 грн. 27 коп.

Додатково орендар сплачує орендодавцю на підставі п. 3.4 Договору оренди (в редакції Додаткової угоди № 159 від 01.04.2010 року) разом з орендною платою податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, а також орендар відшкодовує орендодавцю витрати на утримання об'єкта оренди за окремим договором, укладеним з орендодавцем,

Умовами п. 3.6 Договору оренди сторони погодили, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Згідно п. 4.2 Договору орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і у повному обсязі.

Положеннями п. 4.14 Договору визначено, що орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 10 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14 Договору в силу вступає рішення Київради. При цьому, оплата по Договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ст.795 ЦК України).

Відтак, після закінчення або дострокового розірвання Договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 року № 12.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач частково сплатив грошові кошти у розмірі 5000 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером №@2PL879661 від 30.07.2015 року; грошові кошти у розмірі 4000 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером №@2PL704650 від 03.09.2015; грошові кошти у розмірі 4000 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером №@2PL111652 від 30.09.2015 року та грошові кошти у розмірі 5000 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером №@2PL369721 від 19.10.2015 року.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 250 114 грн. 53 коп.

Перевіривши здійсненим позивачем розрахунок заборгованості, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду щодо його обґрунтованості.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради № 21/4493 від 24.01.2008 року та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради № 34/91 від 28.09.2006 року.

Згідно згаданої Методики за торгівлю непродовольчими товарами на станціях метрополітену, у прилеглих до них підземних переходах встановлено орендну ставку у розмірі 50% від вартості майна, визначеної експертним шляхом.

Пунктом 3.3 Договору оренди сторони погодили, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, відповідних цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

У відповідності до Додатку № 2 до Договору оренди орендна ставка становить 50%.

Згідно Додатку № 1 до Додаткової угоди № 617 від 01.06.2009 року орендна ставка становить 50%.

Будь-які інші зміни до Договору сторонами щодо орендної ставки не вносились, а тому твердження відповідача про безпідставність її застосування позивачем є помилковими.

Як вбачається з акту про проведення огляду використання об'єкту оренди орендарем від 20.11.2015 року, станом на 20.11.2015 року на об'єкті оренди розміщені тимчасові огороджуючи конструкції орендаря, в яких здійснюється торгівельна діяльність.

Водночас, згідно листа відповідача на адресу позивача на початку квітня 2015 року об'єкт оренди за Договором оренди був відімкнутий від електропостачання позивачем, що позбавило відповідача можливості здійснювати торгівлю. Однак доказів направлення позивачу цього листа відповідачем, як і належних доказів на підтвердження факту неможливості використання відповідачем об'єкту оренди, суду не надано.

З огляду на наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 250 114 грн. 53 коп. боргу є законними, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, відтак такими, що підлягають задоволенню.

Приписами ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 612, 625 ЦК України).

Згідно п. 6.2 Договору оренди за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Господарські зобов'язання на підставі ч. 1 ст. 174 ГК України можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 року № 12 зазначено, що господарським судам слід мати на увазі, що з огляду на положення частини шостої статті 231, частини другої статті 343 ГК України та статей 1 і 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» яким би способом не визначався в договорі оренди (найму) розмір пені за прострочення платежу за відповідним зобов'язанням, стягнуто може бути лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України.

Позивач нарахував пеню за період з 11.04.2015 року по 22.10.2015 року, однак обґрунтованим для нарахування пені за прострочення сплати орендної плати за квітень 2015 року є період з 11.04.2015 року по 11.10.2015 року.

Відтак, перевіривши розрахунок суду першої інстанції, апеляційний господарський суд визнав його арифметично вірним, відтак стягненню підлягає 37 864 грн. 17 коп. пені.

Крім цього, згідно п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, апеляційний господарський суд дійшов висновку про законність висновку суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог КП «Київський метрополітен» в частині стягнення з ФОП ОСОБА_3 3% річних у розмірі 2106 грн. 61 коп.

За таких обставин, враховуючи часткове виконання рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2016 року у справі № 910/28303/15 - без змін.

Матеріали справи № 910/28303/15 повернути за належністю до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Н.М. Коршун

С.О. Алданова