ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2016р. Справа№ 904/3611/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судового засідання Кохановській Ю.І., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колвир ЛТД, м.Запоріжжя

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-Союз, м.Львів

про стягнення 202 423,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 директор; ОСОБА_3 представник (договір про надання правової допомоги від 16.06.2016р.); присутні в приміщенні Господарського суду Запорізької області в режимі відеоконференції.

від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, судове засідання проведено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колвир ЛТД до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-Союз про стягнення 202 423,00 грн. заборгованості, з яких 167 292,00 грн. основного боргу та 35 131,32 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2016р. у справі №904/3611/16 позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колвир ЛТД до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агро-Союз про стягнення 202 423,00 грн. передано за підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.05.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 08.06.2016р.

Ухвалою суду від 07.06.2016р. у задоволенні клопотання ОСОБА_4 Колвир ЛТД б/н від 07.06.2016р. (вх. №23855/16 від 07.06.2016р. та вх. №23747/16 від 07.06.2016р. відповідно) про участь представника у судовому засіданні, яке відбудеться 08.06.2016р. о 10:20 год., в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою суду від 08.06.2016р. розгляд справи відкладено на 17.06.2016р., з підстав наведених у даній ухвалі та задоволено клопотання представника позивача (ОСОБА_4 Колвир ЛТД б/н від 07.06.2016р. (вх. №23855/16 від 07.06.2016р. та вх. №23747/16 від 07.06.2016р.) про проведення судового засідання 17.06.2016р. в режимі відеоконференції.

Згідно клопотання представника позивача судове засідання проводиться у режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Запорізької області.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили стягнути з відповідача 202 423,00 грн. заборгованості, з яких 167 292,00 грн. основного боргу та 35 131,32 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного з позивачем договору №231/104 від 04.01.2012р., у звязку з чим утворився борг за неоплату якого нараховано штрафні санкції.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, причин неявки уповноваженого представника у судове засідання не повідомив. Про відкладення розгляду спору на 17.06.2016р. був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення штрих кодовий ідентифікатор №79 0 від 10.06.2016р. вручено 13.06.2016р. (вх.№26335/16).

Відповідно до ст.ст.17, 221 ЗУ Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та у звязку із розглядом справи №904/3611/16 за електронним запитом від 06.05.2016р. за №21918787 Господарським судом Дніпропетровської області отримано ОСОБА_5 витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-Союз () станом на 06.05.2016р. перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження: 79034, Львівська область, м.Львів, Сихівський район, вул.Навроцького, буд 25. Також, у вищенаведеному ОСОБА_5 витязі зазначено, що 19.11.2015р. порушено справу про банкрутство, за судовим рішенням про банкрутство від 12.11.2015р. Господарського суду Львівської області у справі №914/3812/15.

Слід зазначити, що 03.06.2016р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 31.05.2016р. (вх. №23407/16 від 03.06.2016р.), в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 Колвир ЛТД повністю, оскільки ухвалою господарського суду Львівської області від 12.11.2015р. порушено провадження у справі №914/3812/15 про банкрутство ОСОБА_4 Компанія Агро-Союз, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном, розпорядником якого призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6 При цьому відповідач посилається на положення ч.1 ст.23 та ч.1 ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та зазначає, що позивач не звертався до відповідача у тридцятиденний строк із заявою про включення його грошових вимог до реєстру вимог кредиторів, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Станом на день розгляду спору (17.06.2016р.) від відповідача на адресу суду відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представників позивача, суд,-

встановив:

04.01.2012р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колвир ЛТД (постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-Союз (покупець) було укладено договір №231/104 (надалі договір) за умовами якого постачальник зобовязувався поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію в асортименті, кількості та по ціні, вказаній в рахунках та/або накладних, які є невідємною частиною даного договору.

Згідно п.2.1. договору поставка продукції здійснюється згідно з правилами «Інкотермс-2010» на умовах: (DAP) склад покупця Україна, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, пгт.Юбілейний, вул.Нижньодніпровська, 1).

Згідно п.2.2. договору поставка продукції здійснюється партіями. На кожну партію поставленої продукції постачальник надає покупцю рахунок та накладну на продукцію, в яких зазначено найменування, асортимент, кількість та ціна продукції.

Згідно п.3.1. договору покупець здійснює оплату поставленої продукції після її продажу (реалізації) третім особам. Покупець перераховує постачальнику оплату за продукцію, продану протягом звітного періоду щомісячно до 30 числа кожного місяця.

Згідно п.3.2. та п.3.3. договору оплата здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Датою оплати вважається дата перерахування грошових коштів на рахунок постачальника. За згодою сторін розрахунок за продукцію може бути проведений в іншій формі та порядку, що не заборонений діючим законодавством України.

Згідно п.5.1. договору за порушення строків оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,2% від простроченої суми за кожний день прострочення.

Позивач на виконання умов договору №231/104 від 04.01.2012р. поставив відповідачу продукцію, а останній прийняв дану продукцію на загальну суму 265 392,00 грн. згідно видаткової накладної №2 від 05.06.2012р., яка підписана та скріплена печатками сторін у справі.

Проте, відповідач порушив свої зобов'язання, оплату за отриману продукцію згідно видаткової накладної №2 від 05.06.2012р. в строки передбачені п.3.1. договору №231/104 від 04.01.2012р. повністю не провів.

Відтак, за розрахунками позивача станом на 29.04.2016р. у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу за поставлену продукцію у розмірі 167 292,00 грн.

Позивач керуючись умовами п.5.1. договору, у звязку із простроченням оплати продукції, нарахував відповідачу пеню, яка згідно поданого розрахунку позовних вимог становить 35 131,32 грн.

Отже, загальна сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 202 423,00 грн., з яких 167 292,00 грн. основного боргу та 35 131,32 грн. пені.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Як вбачається із матеріалів справи, місцезнаходження юридичної особи (відповідача) ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-Союз: 79034, Львівська область, м.Львів, Сихівський район, вул.Навроцького, буд 25; (відомості згідно із ОСОБА_5 витягу з ЄДРПОУ).

Відтак, даний спір підлягає розгляду Господарським судом Львівської області.

Крім того, слід зазначити, що позивач у позовній заяві допустив описку, зазначивши відповідачем ОСОБА_4 Агро-Союз, замість ОСОБА_4 Компанія Агро-Союз.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Факт поставки позивачем продукції підтверджується видатковою накладною №2 від 05.06.2012р. на суму 265 392,00 грн., яка підписана та скріплена печатками сторін у справі.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п.3.1. договору покупець здійснює оплату поставленої продукції після її продажу (реалізації) третім особам. Покупець перераховує постачальнику оплату за продукцію, продану протягом звітного періоду щомісячно до 30 числа кожного місяця.

Проте, відповідач порушив свої зобов'язання, оплату за отриману продукцію згідно видаткової накладної №2 від 05.06.2012р. в строки передбачені п.3.1. договору №231/104 від 04.01.2012р. повністю не провів.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача (ОСОБА_4 Компанія Агро-Союз) заборгованість по оплаті за поставлену продукцію в сумі 167 292,00 грн.

Відповідачем (ОСОБА_4 Компанія Агро-Союз), як покупцем не виконано умови договору №231/104 від 04.01.2012р., щодо сплати заборгованості за поставлену продукцію, відтак за розрахунками позивача загальний розмір заборгованості за вказаним договором склав 202 423,00 грн., з яких 167 292,00 грн. основного боргу та 35 131,32 грн. пені.

ОСОБА_5 витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманого Господарським судом Дніпропетровської області у звязку із розглядом справи №904/3611/16 за електронним запитом від 06.05.2016р. за №21918787, вбачається, що 19.11.2015р. порушено справу про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-Союз, за судовим рішенням про банкрутство від 12.11.2015р. господарського суду Львівської області у справі №914/3812/15.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.11.2015р. у справі №914/3812/15 порушено провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-Союз, визнано безспірні вимоги кредитора - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Зернотрейдер до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-союз на суму 686266,45 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника ОСОБА_4 Компанія Агро-союз (), розпорядником майна у справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6. Ухвалено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-союз ().

Відтак, правовідносини за участю відповідача (ОСОБА_4 Компанія Агро-Союз) регулюються Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого є спеціальними по відношенню до загальних норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до статей 1, 7, 16, 23 Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" склад і розмір усіх грошових зобов"язань боржника, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, що існували на день подання до господарського суду заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, визначаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Зокрема, відповідно до частини 10 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з метою виявлення усіх кредиторів суб"єкта банкрутства здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

У статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов"язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника. Вказаний строк є присічним та поновленню не підлягає. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна. Вимоги кредиторів визнаються чи відхиляються розпорядником майна боржника, після чого вони розглядаються господарським судом у попередньому засіданні в межах провадження у справі про банкрутство. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Так, згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI), у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Відтак, як випливає із вищевказаної норми Закону приймати та вирішувати позови до боржника, які грунтуються на грошових зобов"язаннях, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, за правилами позовного провадження суди мають лише до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Після оприлюднення такого оголошення відповідні спори розглядаються виключно в межах справи про банкрутство.

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник, якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Із змісту частини 4 статті 17 вказаного Закону випливає, що відсутність звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство, визначено підставою для відмови у задоволенні позову.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-Союз опубліковано на сайті Вищого господарського суду України 13.11.2015р.

Як пояснили представники позивача, у судовому засіданні, грошових вимог у межах справи про банкрутство відповідача позивач не заявляв, оскільки про порушення провадження у справі про банкрутство дізнався з ухвали Господарського суду Львівської області від 08.06.2016р. про відкладення розгляду справи №904/3611/16.

З огляду на недотримання позивачем встановленого у Законі порядку звернення з грошовими вимогами до боржника хибними є доводи позивача про наявність у нього грошових вимог до відповідача.

Відповідно до частини 15 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту порушення провадження у справі про банкрутство предявлення кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватись лише у порядку, передбаченому цим Законом та в межах провадження у справі про банкрутство.

У статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено черговість задоволення вимог кредиторів. Частиною 2 даної статті встановлено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги.

Оскільки з моменту запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів виконання грошових зобов"язань суб"єкта банкрутства зупиняється та здійснюється у порядку черговості встановленої Законом, то з цього часу неможливе припинення його грошових зобов"язань поза встановленою черговістю.

З огляду на те, що задоволення позовних вимог позивача порушуватиме встановлену черговість задоволення вимог кредиторів, воно є неможливим. Таке суперечитиме нормам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки порушить права конкурсних кредиторів відповідача.

Також суд наголошує, що у відповідності до вимог п.4 статті 23 та частини 8 п.1 статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Зважаючи на те, що позивач не звертався до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Агро-Союз (відповідача) з вимогами про визнання його кредитором у справі про банкрутство в межах визначеного ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" тридцятиденного строку, який є присічним, відтак у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача (ОСОБА_4 Компанія Агро-Союз) заборгованості в сумі 202 423,00 грн., з яких 167 292,00 грн. основного боргу та 35 131,32 грн. пені слід відмовити.

Посилання представників позивача на те, що в ухвалі суду від 08.06.2016р. міститься висновок про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, однак незважаючи на це позивач підтримує позовні вимоги повністю, є необгрунтованим.

Слід зазначити, що в ухвалі суду від 08.06.2016р. про відкладення розгляду справи, в абзацах 3 та 4 описової частини, суд цитував відзив відповідача та при редагуванні ухвали помилково не перемістив вказані абзаци в продовження опису відзиву поданого відповідачем 03.06.2016р. Тобто абзаци 3 та 4 ухвали суду від 08.06.2016р. фактично є продовженням абзацу 6 вказаної ухвали.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Колвир ЛТД подана до поштового відділення звязку для її надіслання до Господарського суду Дніпропетровської області 29.04.2016р., вказана обставина вбачається із наявного у матеріалах справи бланку опису вкладення у цінний лист складеного при надсиланні позовної заяви до суду, з проставленим відбитком календарного штемпеля поштовим відділенням звязку. Ця ж дата проставлена й на поштовому конверті в якому позовна заява надійшла на адресу суду.

При поданні позову позивачем до стягнення заявлено 202 423,32 грн. та сплачено платіжним дорученням №54 від 28.08.2014р. судовий збір на суму 4 048,47 грн., в той час як судовий збір повинен становити 3 036,35 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України Про судовий збір у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відтак, за умови звернення позивача з клопотанням, на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір, йому належить повернути 1 012,12 грн. зайво сплаченого судового збору.

Відповідно до ст.49 ГПК України сплачений судовий збір в сумі 3 036,35 грн., слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 49, 82-85, 87 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір в сумі 3 036,35 грн., покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 22.06.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.