ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.06.16р. Справа № 904/3375/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК Європейський" (м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (м. Дніпропетровськ)

про розірвання договору № 09/09-5 про виконання робіт по виготовленню та монтажу скульптурної композиції від 09.09.2015 та про повернення суми авансу за виконані роботи у розмірі 68 125 грн. 00 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник (довіреність № 711 від 21.06.2016)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕК Європейський" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій просить суд:

- розірвати договір про виконання робіт по виготовленню та монтажу скульптурної композиції № 09/09-5 від 09.09.2015, укладений між позивачем та відповідачем;

- стягнути з відповідача суму авансу, сплаченого за договором про виконання робіт по виготовленню та монтажу скульптурної композиції № 09/09-5 від 09.09.2015 у розмірі 68 125 грн. 00 коп. Ціна позову складається з суми основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором про виконання робіт по виготовленню та монтажу скульптурної композиції № 09/09-5 від 09.09.2015 в частині своєчасного та належного виконання робіт, що є підставою для розірвання договору та повернення суми авансу у розмірі 68 125 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 23.05.2016.

Від відповідача надійшла заява (вх.суду 31222/16 від 20.05.2016), в якій він просив суд розгляд справи відкласти, у зв'язку з неможливістю явки в судове засідання та необхідністю надання часу для підготовки відзиву на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання 23.05.2016 не з'явився, причин нез'явлення суду не повідомив, вимоги ухвали суду від 27.04.2016 не виконав.

Представник відповідача у судове засідання 23.05.2016 також не з'явився, вимоги ухвали суду від 27.04.2016 не виконав, але судом було враховано наявність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке і було задоволено судом.

Судом було зауважено, що з метою всебічного і повного з'ясування всіх фактичних обставин у справі, а також надання об'єктивної оцінки доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, є необхідність у витребуванні додаткових доказів.

Ухвалою суду від 23.05.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 22.06.2016, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування документів по справі, а також задоволенням клопотання відповідача.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Судом здійснені всі можливі заходи щодо всебічного та повного з'ясування фактичних обставин справи; розгляд справи відкладався, з метою надання сторонам можливості реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, забезпечення участі представників у судовому засіданні та надання додаткових доказів в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

У судове засідання 22.06.2016 представник позивача вдруге не з'явився, причин нез'явлення суду не повідомив, витребуваних судом документів не надав.

Про час, день та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 822 (№ 616), яке повернулося з відміткою про отримання ухвали суду позивачем 03.06.2016, отже за 19 днів до судового засідання.

Суд наголошує на тому, що ухвали суду від 27.04.2016 та від 23.05.2016 були надіслані позивачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У судове засідання 22.06.2016 з'явився представник відповідача.

У судовому засіданні 22.06.2016 представником відповідача було долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що ним у повному обсязі виконані його зобов'язання за договором, а саме: були усунуті всі недоліки, визначені в дефектному акті № 1 від 18.12.2015, та за місцезнаходженням позивача відповідач 28.12.2015 надав позивачу скульптурну композицію для огляду і прийняття, а також акт приймання-передачі для підписання. У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що позивач відмовився приймати роботи та підписувати акт, у зв'язку з чим, відповідач був вимушений повернутися до місця свого знаходження - м. Дніпро, та в перший робочий день після новорічних свят (05.01.2016) направити акт прийому-передачі виконаних робіт для підписання позивачу поштою. Вказаний акт повернутий відповідачу не був, у зв'язку з чим, відповідач 08.04.2016 повторно направив позивачу вказаний акт для підписання. Вказане поштове відправлення, як зазначає відповідач, було отримано позивачем 19.04.2016, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання вказаного поштового відправлення. При цьому, відповідач наголошує, що відповіді позивач не надав, підписаний акт відповідачу не повернув.

У судовому засіданні 22.06.2016 представник відповідача наголошував на тому, що відповідно до умов розділу 4 договору відповідач передає акти прийому-передачі виконаних робіт шляхом направлення їх на адресу позивача, або особисто позивачу; позивач протягом 3-х календарних днів з моменту документально підтвердженої відповідачем дати отримання позивачем актів прийому-передачі виконаних робіт, підписує надані відповідачем акти прийому-передачі виконаних робіт або надає відповідачу обґрунтовану письмову відмову. Представник відповідача наголошував, що у випадку обґрунтованої письмової відмови позивача від підписанні актів прийому-передачі виконаних робіт, сторонами складається акт з переліком виявлених недоліків та дефектів і термінів їх усунення. Крім того, у випадку, якщо позивач протягом 3-х календарних днів з дня отримання актів прийому-передачі виконаних робіт, не надав відповідачу підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт або мотивовану відмову від його прийняття, то такі роботи вважаються прийнятими.

Отже, представник відповідача наголошував на тому, що з урахуванням положень пункту 4.5. договору, враховуючи направлення позивачу акту прийому-передачі виконаних робіт, відсутність зі сторони позивача письмової відмови від підписання вказаного акту, виконані відповідачем роботи (після усунення недоліків) вважаються прийнятими позивачем. Отже, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 09.09.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖЕК Європейський" (далі - замовник, позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - виконавець, відповідач) було укладено договір про виконання робіт по виготовленню та монтажу скульптурної композиції № 09/09-5 (далі - договір, а.с.15-18), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання в повному обсязі виконати роботи по виготовленню та монтажу скульптурної композиції на об'єкті замовника, надалі по тексту "Роботи", у дворі перед багатоквартирним житловим будинком замовника за адресою: Київська область Києво-Святошинський район, село Крюківщина по вул. Європейська, 2-А, надалі по тексту "Об'єкт", а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві виконані роботи відповідно до додатку №1 до договору, якщо інше не встановлено договором.

До договору сторонами було підписано додаток № 1 - специфікацію та протокол погодження договірної ціни (а.с.19).

У пункті 7.1. договору сторони визначили, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами або їх уповноваженими представниками та діє до моменту остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору відповідачем були виконані роботи по виготовленню скульптурної композиції на об'єкті позивача, але у зв'язку з тим, що вказані роботи були виконані неякісно, сторонами було складено дефектний акт № 1 про недоліки в роботах по виготовленню скульптурної композиції на об'єкті за договором від 18.12.2015 (а.с.20).

У вказаному акті позивач та відповідач зафіксували таке:

- виконавцем (відповідачем) 18.12.2015 була поставлена скульптурна композиція "Діти" в незадовільному стані та з суттєвими дефектами, яка не відповідає специфікації скульптурної композиції, визначеної в додатку № 1 до договору № 09/09-5 від 09.09.2015, а саме: усі фігури виконані нерівно, невиразно, потребують доопрацювання; на більшості фігур на руках належно не вилиті пальці, невиразно вилиті обличчя. Детально усі недоліки зафіксовані на фотографіях які є додатками до цього акту;

- замовник не приймає вказані роботи та вимагає їх виправлення;

- сторони домовились, що виконавець за свій рахунок зобов'язаний усунути усі недоліки композиції до 30.12.2015. Роботи будуть проводитись в приміщенні, наданому замовником за адресою: с. Крюківщина, вул. Европейська, 2-Б;

- в разі неусунення виконавцем недоліків у визначений термін замовник набуває право без попередження і в односторонньому порядку розірвати договір та вимагати повернення усіх сплачених ним виконавцю коштів.

До матеріалів справи позивач також долучив фотографій, з яких вбачається, що роботи за договором були виконані неякісно (а.с.21-25).

Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що у вказаний в дефектному акті строк відповідач не усунув визначені у ньому недоліки, та обумовлену спірним договором та специфікацією скульптуру позивачу не передав, він звернувся до відповідача із листом-вимогою від 30.03.2016, в якому повідомляв про розірвання договору та вимагав повернути грошові кошти, сплачені в рахунок авансу за договором в сумі 68 125 грн. 00 коп. не пізніше 15.04.2016 (а.с.28). Направлення вказаного листа-вимоги позивач підтвердив поштовим описом та квитанцією до нього (а.с.29). При цьому, позивач вказує, що вказаний лист-вимога були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, сума авансу позивачу повернута відповідачем не була. Вказані і є причиною спору.

В той же час, у судовому засіданні 22.06.2016 представником відповідача було долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що ним у повному обсязі виконані його зобов'язання за договором, а саме: були усунуті всі недоліки, визначені в дефектному акті № 1 від 18.12.2015, та за місцезнаходженням позивача відповідач 28.12.2015 надав позивачу скульптурну композицію для огляду і прийняття, а також акт приймання-передачі для підписання.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що позивач відмовився приймати роботи та підписувати акт, у зв'язку з чим, відповідач був вимушений повернутися до місця свого знаходження - м. Дніпро, та в перший робочий день після новорічних свят (05.01.2016) направити акт прийому-передачі виконаних робіт для підписання позивачу поштою. Вказаний акт повернутий відповідачу не був, у зв'язку з чим, відповідач 08.04.2016 повторно направив позивачу вказаний акт для підписання. Вказане поштове відправлення, як зазначає відповідач, було отримано позивачем 19.04.2016, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання вказаного поштового відправлення. При цьому, відповідач наголошує, що відповіді позивач не надав, підписаний акт відповідачу не повернув.

Так, відповідачем було долучено до матеріалів справи акт прийому-передачі виконаних робіт за договором від 28.12.2015, підписаний лише зі сторони відповідача; лист від 08.04.2016, в якому відповідач вимагав підписання акту та сплати залишкової вартості за виконану ним роботу в сумі 73 625 грн. 00 коп.; поштовий опис та квитанція до нього від 09.04.2016, які підтверджують надсилання позивачеві вказаного листа та акту; лист від 05.01.2016, з яким відповідач направляв позивачу акт; поштовий опис та квитанція до нього від 05.01.2016, які підтверджують надсилання позивачеві вказаного листа та акту; витяг з сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 326; витяг з сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 592; фотографії виконаної відповідачем скульптури після усунення недоліків, визначених дефектним актом.

Судом встановлено, що сторонами у розділі 4 договору були визначені умови щодо порядку передачі виконаних робіт замовнику, а саме:

- датою прийняття замовником робіт виконаних виконавцем є дата підписання сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт, але не пізніше строку (часу) зазначеного та погодженого сторонами в пункті 2.4. договору (пункт 4.1. договору);

- виконавець передає акти прийому-передачі виконаних робіт шляхом направлення їх на адресу замовника, або особисто замовнику (пункт 4.2. договору);

- замовник протягом 3-х календарних днів з моменту документально підтвердженої виконавцем дати отримання замовником актів прийому-передачі виконаних робіт, підписує надані виконавцем акти прийому-передачі виконаних робіт або надає виконавцю обґрунтовану, письмову відмову (пункт 4.3. договору);

- у випадку обґрунтованої письмової відмови замовника від підписанні актів прийому-передачі виконаних робіт, сторонами складається акт з переліком виявлених недоліків та дефектів і термінів їх усунення. Додаткові роботи з усунення недоліків, необхідність виконання яких виникла з вини виконавця, виконуються виконавцем за власний рахунок. У разі несвоєчасного усунення недоліків виконавцем, замовник набуває право зменшити оплату на суму в розмірі 20 % вартості виявлених недоліків (пункт 4.4. договору);

- у випадку, якщо замовник протягом 3-х календарних днів з дня отримання актів прийому-передачі виконаних робіт, не надав виконавцю підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт або мотивовану відмову від його прийняття, то такі роботи вважаються прийнятими (пункт 4.5. договору).

На вказані положення договору також посилається і відповідач, вважаючи, що з урахуванням положень пункту 4.5. договору, враховуючи направлення позивачу акту прийому-передачі виконаних робіт, відсутність зі сторони позивача письмової відмови від підписання вказаного акту, виконані відповідачем роботи (після усунення недоліків) вважаються прийнятими позивачем. Отже, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом було зауважено, що відповідно до частини 3 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Так, судом розгляд справи відкладався з 23.05.2016 на 22.06.2016.

При цьому, у відповідності до норм статті 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Позовна заява від 19.04.2016 зареєстрована 26.04.2016, отже строк вирішення спору у даній справі закінчується 26.06.2016 та суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи для з'ясування фактичних обставин справи та витребування додаткових доказів.

Суд зазначає, що для правильного вирішення спору та надання оцінки всім обставинам справи в їх сукупності, на теперішній час існує необхідність у з'ясуванні та дослідженні наступних обставин справи:

- чи звертався відповідач до позивача 28.12.2015 з метою передачі робіт після усунення недоліків, визначених у дефектному акті (оскільки роботи по усуненню недоліків здійснювалися на території позивача);

- причини відмови позивача від прийняття виконаних відповідачем робіт (після усунення недоліків);

- наявність відповіді чи заперечень позивача на надіслані відповідачем у січні та квітні 2016 року листи з актами приймання-передачі;

- причини не підписання позивачем надісланих відповідачем актів приймання-передачі виконаних робіт;

- наявність чи відсутність обґрунтованої письмової відмови позивача від підписання актів приймання-передачі виконаних робіт, про яку вказано у пункті 4.3. спірного договору;

- наявність чи відсутність акту з переліком виявлених недоліків та дефектів після усунення недоліків відповідачем;

- наявність підстав для встановлення чи спростування факту прийняття робіт позивачем, про які зазначено у пункті 4.5. договору, та на які посилається відповідач.

Так, згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, саме позивач повинен був довести наявність підстав для задоволення його позовних вимог та відсутність підстав для відмови у задоволенні позову, а також надати суду докази, на підтвердження таких обставин.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів.

Як зазначено вище, позивач витребувані судом документи не надав, у судове засідання його представник двічі не з'явився, що перешкоджає вирішенню спору по суті та дає підстави для залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Суд також зауважує, що в ухвалі суду від 27.04.2016 було роз'яснено позивачу, що разі неподання позивачем господарському суду без поважних причин витребуваних судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, або нез'явлення його представника на виклик у судове засідання, що перешкоджає вирішенню спору, позов відповідно до пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України може бути залишений без розгляду.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктами 2 та 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної справи доказів, які б підтверджували фактичні обставини справи, неповність матеріалів справи та суперечливість даних, повідомлених у позовній заяві позивачем та у відзиві на позовну заяву відповідачем, унеможливлює виконання вимог процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення. При цьому це стосується як позитивного (про задоволення позову) так і негативного (про відмову в позові) рішення. Недопустимість доказування, котре ґрунтується на припущеннях унеможливлює як задоволення так і відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

За таких обставин, неповність матеріалів справи та нез'явлення позивача для дачі пояснень з приводу фактичних обставин протягом строку, встановленого процесуальним законом для розгляду даної справи, перешкоджає встановленню істини з питань, котрі виникають у суду з приводу обставин справи, унеможливлюють всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи з урахуванням вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що позивач без поважних причин не подав матеріали, які необхідні для встановлення фактичних обставин у справі, у судове засідання двічі не з'явися, що перешкоджає вирішенню спору, а закінчення строку розгляду справи унеможливлює його відкладення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 81 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

При цьому, у відповідності до статей 49, 81 Господарського процесуального кодексу України, статті 7 Закону України "Про судовий збір" судові витрати, пов'язані з розглядом справи на відповідача не покладаються, а залишаються на позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 44, 49, пунктом 5 частини 1 статті 81, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕК Європейський" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору № 09/09-5 про виконання робіт по виготовленню та монтажу скульптурної композиції від 09.09.2015 та про повернення суми авансу за виконані роботи у розмірі 68 125 грн. 00 коп. - без розгляду.

Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "ЖЕК Європейський", що відповідно до частини 4 статті 81 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя Ю.В. Фещенко