ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.06.2016 Справа № 905/1510/16 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю науково виробничого підприємства «Херсонський машинобудівний завод»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Яровіт М»
простягнення 117745,95грн.
за участю представників:

від позивача:не з'явився;
від відповідача:не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю науково виробничого підприємства «Херсонський машинобудівний завод» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яровіт М» основного боргу у розмірі 61000,00грн., пені у розмірі 10294,79грн., 3% річних у розмірі 701,92грн., збитків від інфляції у розмірі 1349,24грн. та штрафу у розмірі 44400,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором купівлі-продажу №10/11/14-3347 від 10.11.2014 щодо здійснення своєчасної оплати вартості поставленого товару.

На підтвердження вищезазначених обставин, позивач надає належним чином засвідчені копії наступних документів: договору купівлі-продажу №10/11/14-3347 від 10.11.2014, розрахунку заборгованості, специфікації №1 до договору, видаткової накладної №22 від 26.01.2015, довіреності на отримання товару №1 від 26.01.2015, рахунку фактури №1824 від 10.11.2014, акту прийому-передачі від 26.01.2015, акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.11.2014 по 25.11.2015, вимоги про сплату заборгованості.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.04.2016 порушено провадження та призначено справи до розгляду.

Позивач у судове засідання, призначене на 14.06.2016, позивач не з'явився, проте разом з тим надав до матеріалів справи №905/1510/16 витребувані судом документи та клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання 14.06.2016 не забезпечив, відзиву на позовну заяву не надав, про дату, часу та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи №905/1510/16.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З урахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

10.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю науково виробничого підприємства «Херсонський машинобудівний завод» (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Яровіт М» (покупець, відповідач) підписаний договір купівлі-продажу №10/11/14-3347 (далі договір).

Згідно з п. 1.1. договору продавець зобов'язався передати у власність покупцю сільськогосподарську техніку та комплектуючі (далі - продукція) в кількості, асортименті та за ціною, зазначених у відповідних специфікаціях, оформлених у вигляду додатків до договору, які є його невідємною частиною, а покупець - прийняти та оплатити продукцію на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до 2.1. договору ціна та кількість продукції зазначаються у вищевказаних специфікаціях.

Згідно з п. 4.1. договору, покупець здійснює оплату за продукцію, яка постачається за цим договором, на умовах та в терміни узгоджені у специфікаціях на кожну партію продукції за відповідними рахунками-фактурами.

10.11.2014 сторонами підписана Специфікація №1 про відвантаження кукурудзозбиральної машини КМС-8-12 у кількості 2 шт., загальною вартість 444000,00грн. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 1 специфікації №1 від 10.11.2014р. визначений графік оплати продукції, а саме:

п.1.1. часткова оплата у розмірі 50000,00грн. з ПДВ. Покупець сплачує на умовах попередньої оплати, в строк до 27.11.2014;

п.1.2. часткова оплата у розмірі 150000,00грн. з ПДВ. Покупець сплачує на умовах відстрочення платежу, в строк до 22.12.2015;

п. 1.3. часткова оплата у розмірі 61000,00грн. з ПДВ. Покупець сплачує на умовах відстрочення платежу, в строк до 28.09.2015;

п. 1.4. - часткова оплата у розмірі 61000,00грн. з ПДВ. Покупець сплачує на умовах відстрочення платежу, в строк до 28.10.2015;

п. 1.5. - часткова оплата у розмірі 61000,00грн. з ПДВ. Покупець сплачує на умовах відстрочення платежу, в строк до 26.11.2015;

п. 1.6. - часткова оплата у розмірі 61000,00грн. з ПДВ. Покупець сплачує на умовах відстрочення платежу, в строк до 25.12.2015.

Відповідно п. 2 специфікації №1 від 10.11.2014, відвантаження продукції покупцю здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту зарахування на розрахунковий рахунок продавця попередньої оплати в сумі 50000,00грн. з ПДВ, згідно п. 1.1. даної специфікації, з наданням довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, яка завірена мокрою печаткою підприємства, має посилання на даний договір та уповноважує відповідну особу на отримання продукції за даним договором.

На виконання умов договору купівлі-продажу №10/11/14-3347 від 10.11.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Херсонський машинобудівний завод» відвантажив продукцію відповідачу на суму 444000,00грн., що підтверджується видатковою накладною №22 від 26.01.2015 та актом прийому-передачі сільськогосподарської техніки від 26.01.2015.

Відповідач вказаний товар отримав без жодних зауважень та заперечень, про що свідчить підпис його представника за довіреністю №1 від 26.01.2015 на видатковій накладній №22 від 26.01.2015.

Проте, як зазначає позивач, вартість товару відповідачем не оплачена, що й стало підставою для даного позову.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі - продажу, який підпадає під правове регулювання норм Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем отримано товар без будь-яких зауважень та заперечень, проте останнім розрахунку у повному обсягу не здійснено.

Як зазначає позивач, дотримання відповідачем умов договору №10/11/14-3347 від 10.11.2014 щодо здійснення грошових зобовязань було вже предметом розгляду у судових справах. На підтвердження чого, позивачем надано до матеріалів справи копії судових рішень по справі № 908/1218/15 та №905/3037/15.

Так, відповідно до змісту рішення господарського суду Запорізької області по справі № 908/1218/15 Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Херсонський машинобудівний завод" звернулося в господарський суд Запорізької області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яровіт М" заборгованості за договором купівлі-продажу № 10/11/14-3347 від 10.11.2014 в сумі 206291,09 грн., з яких: сума 154650,00 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, сума 665,75 грн. 3% річних, сума 6575,34 грн. пені та сума 44400,00 грн. штрафу.

Судовим рішення по справі №908/1218/15 встановлено також виконання позивачем договору №10/11/14-3347, а саме поставка товару на підставі видаткової накладної №22 від 26.01.2015 та внесення відповідачем попередньої оплати п договору у розмірі 50000,00 грн., а також прострочення виконання відповідачем грошових зобовязань по договору.

За таких обставин, рішенням господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 №905/1218/15 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яровіт М" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Херсонський машинобудівний завод" суму 150000 (сто п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, суму 13947 (тринадцять тисяч дев'ятсот сорок сім) грн. 94 коп. пені, суму 1232 (одна тисяча двісті тридцять дві) грн. 88 коп. 3% річних, суму 12846 (дванадцять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 45 коп. втрат від інфляції, суму 44400 (сорок чотири тисячі чотириста) грн. 00 коп. штрафу та суму 4405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн. 11 коп. судового збору.

Також, відповідно до змісту рішення господарського суду Донецької області по справі №905/3037/15 Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство Херсонський машинобудівний завод звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЯРОВІТ М про стягнення основного боргу у розмірі 61000,00грн., 3% річних у розмірі 130,36грн., пені в розмірі 1911,89грн., штрафу в розмірі 44400,00грн., яка виникла на підставі договору купівлі-продажу № 10/11/14-3347 від 10.11.2014.

Судовим рішення по справі №905/3037/15 встановлено також виконання позивачем договору №10/11/14-3347, а саме поставка товару на підставі видаткової накладної №22 від 26.01.2015 та внесення відповідачем попередньої оплати п договору у розмірі 50000,00 грн., а також прострочення виконання відповідачем грошових зобовязань по договору.

За таких обставин, рішенням господарського суду Донецької області від 14.12.2015 №905/1218/15 стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЯРОВІТ М на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство Херсонський машинобудівний завод основний борг у розмірі 183000,00грн., 3% річних в розмірі 621,69грн., штраф в розмірі 133200,00грн.

На виконання вищезазначених рішень видані відповідні накази, станом на момент вирішення справи №905/1510/16, рішення суддів по справам №905/3037/15 та №908/1218/15 є чинними.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки рішеннями господарського суду Донецької області від 14.12.2015 у справі №905/3037/15 та господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 у справі №908/1218/15 вже встановлені факти здійснення відповідачем передоплати за договором купівлі-продажу №10/11/14-3347 від 10.11.2014 платіжним дорученням №130 від 25.11.2014 на суму 50000,00грн. та стягнуто основного боргу у загальному розмірі 383000грн., то відповідно заборгованість відповідача по договору №10/11/14-3347 від 10.11.2014 залишилася у розмірі 61000,00грн. несплаченою.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом направлена вимога №01/47 від 24.02.2016 про сплату заборгованості за договором №10/11/14-3347 від 10.11.2014 на суму 61000,00грн. Проте остання залишилася без відповіді та виконання.

Відповідач жодних доказів на підтвердження оплати зазначеної заборгованості до матеріалів справи №905/1530/16 не надав, обставин, викладених у позовній заяві не спростував.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості за договором №10/11/14-3347 від 10.11.2014 у розмірі 61000,00грн. є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи №905/1510/16, тому підлягають задоволенню у повному обсягу.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 10294,79грн. за період з 26.11.2015 по 13.04.2016.

Згідно п. 7.4 договору, в разі порушення термінів оплати продукції, передбачених у відповідній специфікації, покупець виплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент нарахування пені за кожний день прострочення оплати продукції від несплаченої суми.

У разі пропущення термінів оплати продукції, передбачених у відповідній специфікації, більш ніж на 10 календарних днів, покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 10% від вартості продукції (п.7.5. договору).

На виконання п.п.7.4, 7.5 договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 10294,79грн. на суму 61000,00грн. за період з 26.11.2015 по 13.04.2016 та штраф у розмірі 44400,00грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобовязань є належною підставою у розумінні ст.218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання або неналежно виконаного зобовязання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок пені позивача та визнано його арифметично невірним, оскільки п.1.6 специфікації до договору передбачено відстрочення платежу до 25.12.2015, отже прострочення оплати товару починається з 26.12.2015. За розрахунком суду розмір пені складає 8088,76грн. за період з 26.12.2015 по 13.04.2016 (110 днів прострочення).

Судом перевірений розрахунок штрафу позивача у розмірі 44400,00грн. та визнано його арифметично вірним.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмір 701,92грн. та збитки від інфляції у розмірі 13449,24грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірена вірність зробленого позивачем розрахунку 3% у розмірі 701,92грн. та визанано арифметично невірним, оскільки п.1.6 специфікації до договору передбачено відстрочення платежу до 25.12.2015, отже прострочення оплати товару починається з 26.12.2015, окрім того позивачем не врахований той факт, що у 2016 році 366 днів. Отже, за розрахунком суду 3% річних нараховуються за період з 26.12.2015 по 31.12.2015 на суму 61000,00грн. (6 днів прострочення) у розмірі 30,08грн. та за період з 01.01.2016 по 13.04.2016 (104 дня прострочення) у розмірі 521,42грн. Загальна сума 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача складає 551,50грн.

Судом перевірено розрахунок інфляційного збільшення боргу у розмірі 1349,24грн. та визнано його арифметично невірним, оскільки позивачем не враховано умови п.1.6 специфікації №1 до договору, тому невірно визначено період нарахування інфляційних втрат. За розрахунком суду інфляційні втрати нараховуються за період з 26.12.2015 по 13.04.2016 на суму 61000,00грн. та складають 915,83грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

У звязку із задоволенням позовних вимог частково, керуючись ст.49 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про покладення судових витрат на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яровіт М» (87524, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Херсонський машинобудівний завод» (73000, м.Херсон, Суворовський район, вул.Тираспільська,1, ) основний борг у розмірі 61000(шістдесят одна тисяча)грн. 00коп., пеню у розмірі 8088(вісім тисяч вісімдесят вісім)грн. 76коп., 3 % річних у розмірі 551(пятсот пятдесят одна)грн. 50коп., інфляційні втрати у розмірі 915(девятсот пятнадцять )грн. 83 коп., штраф у розмірі 44400(сорок чотири тисячі чотириста)грн. 00коп. та судовий збір у розмірі 1724(одна тисяча сімсот двадцять чотири)грн. 34коп.

3.В іншій частині позову відмовити.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України

Дата складення повного рішення:21.06.2016.

Суддя Д.М. Огороднік