КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р. Справа№ 910/32486/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Єршова С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс»

на рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2016р.

у справі № 910/32486/15 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс»

до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.02.2016р. в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2016 р. по справі №910/32486/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2016р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» на рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2016р. у справі № 910/32486/15 прийнято до провадження.

Розпорядженням від 13.04.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді (судді-доповідача) Майданевича А.Г. на лікарняному.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 13.04.2016р., в зв'язку з перебуванням судді Майданевича А.Г. на лікарняному, який є головуючим суддею, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Руденко М.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2016р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» на рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2016р. у справі № 910/32486/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Розпорядженням від 17.05.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 17.05.2016 р., в зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А у відпустці, який не є головуючим суддею, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» на рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2016р. у справі № 910/32486/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заперечує проти апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодсервіс» своїх представників в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників позивача, який належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

28.12.2012р. між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» було укладено договір №13/2843-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом УКТ ЗЕД 277 21 00 00, а покупець - прийняти та оплатити цей природній газ, на умовах цього договору. /а.с. 22/.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.02.2015 р. у справі № 914/106/15 задоволено позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та стягнуто з ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» 67 881,93 грн. пені, 26420,62 грн. 3% річних, 108632,25 грн. індексу інфляції та 4058,70 грн. судового збору.

В мотивувальній частині рішення господарського суду Львівської області у справі від 23.02.2015р. № 914/106/15 зазначено, що при проведенні розрахунку позивачем не враховано оплату 256 424,22 грн., яка проведена Управлінням Державної казначейської служби України в Яворівському районі Львівської області 22.12.2014 р.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 р. по справі № 914/106/15 скасовано рішення господарського суду Львівської області в частині стягнення пені у сумі 67 881,93 грн. та в цій частині прийнято нове рішення, яким стягнуто 33 940,96 грн. пені.

06.06.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», яким ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, який втратив чинність на момент звернення до суду, з 01 жовтня 2015 року відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок природного газу») доповнено частиною тринадцятою, відповідно до якої «заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін.

Форма типового договору про реструктуризацію заборгованості затверджується Кабінетом Міністрів України».

Проте, з мотивувальної частини рішення господарського суду Львівської області від 23.02.2015р. у справі №914/106/16 вбачається, що заборгованість за природний газ, поставлений та спожитий позивачем за період з січня по грудень 2013р. оплачено, остання оплата відбулась 22.12.2014р.

Таким чином, на момент набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ до 01 січня 2014р. був оплачений.

За відсутності заборгованості у визначений період та не укладення договору про реструктуризацію заборгованості суд не вбачає підстав для списання штрафних та фінансових санкцій.

Разом з цим, слід зазначити, що інфляційні втрати та 3% річних не є штрафними та фінансовими санкціями.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 14 Податкового кодексу штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином 3% річних та інфляційні втрати не підпадають під дію вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу».

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі Київським апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2016р. у справі №910/32486/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2016р. у справі №910/32486/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/32486/15 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Кропивна