ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р.Справа № 922/1362/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом ДП "Жовтневе лісове господарство", м. Харків
до ОСОБА_2 організації "ОСОБА_2 фонд "Мирний дім", м. Харків
про стягнення коштів у сумі 29903,19 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 за дов. №10-07/928 від 14.12.2015р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Жовтневе лісове господарство" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з вимогою зобов"язати відповідача ОСОБА_2 організація "ОСОБА_2 фонд "Мирний дім" виконати умови договору поставки №ЛС-48/2 від 15.04.2015р. та здійснити оплату за отриману продукцію у кількості 75,9 куб.м. на суму 29903,19 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № ЛС-78/2 від 15.04.2015 р. щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.04.2016 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.05.2016 р. о 10:30 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

13.05.2016р. за вх.№15652 на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 28.04.2016р. представником позивача надано до суду додаткові документи, які були долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 16.05.2016р. розгляд справи було відкладено на 08.06.2016р.

07.06.2016р. за вх.№18900 на виконання вимог ухвали господарського суду Харківської області від 28.04.2016р. представником позивача надано до суду додаткові документи, які були долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 08.06.2016р. представник позивача надав заяву про зміну позовних вимог. Відповідно до змісту заяви позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача, ДП "Жовтневе лісове господарство", , р/р №5379, банк ПАТ "Укрсоцбанк" м.Київ, МФО 300023, суму боргу у розмірі 29903,19 грн, з урахуванням ПДВ, та суму судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою суду від 08.06.2016р. заява про зміну позовних вимог судом була прийнята та подальший розгляд справи ведеться з врахуванням цих змін.

17.06.2016р. від представник позивача супровідним листом (вх.№20170) на підтвердження відправлення відповідачу заяви про зміну позовних вимог надійшли додаткові документи, які після їх дослідження були залучені судом до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні 22.06.2016 року представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 22.06.2016 року не зявився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав. На адресу суд повернулась ухвала суду про порушення провадження у справі від 28.04.2016 року з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18, відповідно до якої зазначено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Також у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 зазначено, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про належне повідомлення учасників процесу про час та місце судового засідання.

Відповідач правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, процесуальне право на участь у судовому засіданні не реалізував.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, як передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутнього представника позивача, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані позивачем докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом обєктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд встановив наступне.

15.04.2015р. між державним підприємством "Жовтневе лісове господарство" (надалі Позивач) та ОСОБА_2 організацією "ОСОБА_2 фонд "Мирний дім" (надалі Відповідач) був уладений договір поставки "ЛС-48/2 (надалі Договір).

За умовами Договору та Додаткової угоди №1 до Договору №ЛС-48/2 від 15.04.2015р. позивач передав Відповідачу 75,9 кубічних метрів половника та підтоварника деревини соснової породи, на загальну суму 29 903,19 грн. (п.2.1 Договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору прийом-передача продукції здійснюється на склад Постачальника, у відповідності з товарно-транспортними накладними з підписом уповноваженої особи Постачальника.

Згідно п.3.3. Договору датою передачі продукції Постачальником та прийому її Покупцем, тобто датою поставки, вважається дата оформлення товарно-транспортної накладної.

На виконання умов договору Позивач відвантажив 16.04.2015р. Відповідачу деревини соснової породи у кількості 75,9 кубічних метрів. Дані обставини підтвердуються відповідними товарно-транспортними накладними (ТТН-ліс) (а.с.18-24).

За умовами п.4.1. Договору оплата продукції та її навантаження здійснюється Покупцем з відстрочкою платежу 30 діб з дати постачання.

Всупереч п.4.1. Договору Відповідач за отриманий товар до цього часу оплату так і не здійснив.

10.02.2016 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія, в якій позивач вимагав оплатити існуючий борг. Втім, претензія відповідачем не була отримана, конверт з претензією та актами звірки був повернутий відправнику з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, останній визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на суму 29903,19 грн., а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, вони підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 525, 526, 530, 712 ЦК України; ст. ст. 173, 174, 179 ГК України; ст. ст. 1, 4, 12, 32, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 організації "ОСОБА_2 фонд "Мирний дім" (61057, м.Харків, вул. Гололя, буд.2-А, ) на користь Державного Підприємства "Жовтневе лісове господарство"(61017, м.Харків, вул.Серіківська, буд.36, , р/р №5379, банк ПАТ "Укрсоцбанк" м.Київ, МФО 300023) суму боргу у розмірі 29903,19 грн, з урахуванням ПДВ, та суму судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_1