КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р. Справа№ 910/25011/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Скроботов Є.А. - дов. від 01.12.2015 року б/н

від відповідача: Боднарук П.М. - дов. від 04.04.2016 року № 17

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Бета-Агро-Інвест" на рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року

у справі № 910/25011/15 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Бета-Агро-Інвест" (смт. Очеретине Ясинуватського району Донецької області)

до Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку" (м. Київ)

про звільнення від відповідальності за прострочення повернення кредиту, зміну договору

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „Бета-Агро-Інвест" з позовом до Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку" про звільнення позивача від відповідальності передбаченої умовами генерального кредитного договору від 25.07.2013 року № KKMPGEN.137661.002 з усіма додатковими угодами та додатками, а саме від відповідальності пов'язаної з неповерненням у строки, які передбачені умовами договору суми заборгованості за кредитом; не повернення в строки передбачені умовами договору суми нарахованих процентів за користування кредитом; несплатою штрафних санкцій за прострочення сплати суми боргу; про зміну господарських відносин між сторонами за генеральним кредитним договором від 25.07.2013 року № KKMPGEN.137661.002 з усіма додатковими угодами та додатками до нього, перенісши термін виконання зобов'язань зі сплати суми боргу за кредитом, суми нарахованих процентів за користування кредитом на термін не більше одного року після закінчення проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

11.11.2015 року ТОВ „Бета-Агро-Інвест" подало заяву про зміну предмету позову, в якій просило про звільнення позивача від відповідальності передбаченої умовами генерального кредитного договору від 25.07.2013 року № KKMPGEN.137661.002 з усіма додатковими угодами та додатками, а саме від відповідальності пов'язаної з неповерненням у строки, які передбачені умовами договору суми заборгованості за кредитом; не повернення в строки передбачені умовами договору суми нарахованих процентів за користування кредитом; несплатою штрафних санкцій за прострочення сплати суми боргу; про зміну додаткового договору № KKMPРО.137661.003 до генерального кредитного договору від 25.07.2013 року № KKMPGEN.137661.002, укладеного між ТОВ „Бета-Агро-Інвест" та ПАТ „ВБР", виклавши п. 2.5 договору в наступній редакції: „2.4. Позичальник користується кредитним коштами за наступним графіком зменшення кредитної лінії: Дата початку строку дії ліміту 25.06.2013 р. Дата закінчення строку дії ліміту 31.12.2016 р. Діючий ліміт кредитної лінії (грн.) 100 000 000,00 грн."; про зміну додаткового договору № KKMPРО.137661.023 до генерального кредитного договору від 25.06.2013 року № KKMPGEN.137661.002, укладеного між ТОВ „Бета-Агро-Інвест" та ПАТ „ВБР", виклавши п. 2.4 договору в наступній редакції: Дата початку строку дії ліміту 22.11.2013 р. Дата закінчення строку дії ліміту 31.12.2016 р. Діючий ліміт кредитної лінії (грн.) 9 340 164,40 грн.; про зміну додаткового договору № KKMPРО.137661.025 до генерального кредитного договору від 25.06.2013 року № KKMPGEN.137661.002, укладеного між ТОВ „Бета-Агро-Інвест" та ПАТ „ВБР", виклавши п. 2.4 договору в наступній редакції: Дата початку строку дії ліміту 25.11.2013 р. Дата закінчення строку дії ліміту 31.12.2016 р. Діючий ліміт кредитної лінії (грн.) 9 896 835,60 грн.; про зміну додаткового договору № KKMPРО.137661.029 до генерального кредитного договору від 25.06.2013 року № KKMPGEN.137661.002, укладеного між ТОВ „Бета-Агро-Інвест" та ПАТ „ВБР", виклавши п. 2.4 договору в наступній редакції: Дата початку строку дії ліміту 27.11.2013 р. Дата закінчення строку дії ліміту 31.12.2016 р. Діючий ліміт кредитної лінії (грн.) 3 131 165,00 грн.; про зміну додаткового договору № KKMPРО.137661.027 до генерального кредитного договору від 25.06.2013 року № KKMPGEN.137661.002, укладеного між ТОВ „Бета-Агро-Інвест" та ПАТ „ВБР", виклавши п. 2.4 договору в наступній редакції: Дата початку строку дії ліміту 26.11.2013 р. Дата закінчення строку дії ліміту 31.12.2016 р. Діючий ліміт кредитної лінії (грн.) 7 631 835,00 грн.

Рішенням від 03.02.2016 року господарський суд міста Києва у позові відмовив.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду ТОВ „Бета-Агро-Інвест" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року по справі 910/25011/15 скасувати та прийняти нове рішення, відповідно до якого позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 року ТОВ „Бета-Агро-Інвест" було відновлено строк на апеляційне оскарження, його апеляційна скарга була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/25011/15 у судовому засіданні за участю представників сторін.

В зв'язку з перебуванням судді учасника колегії Гончарова С.А. на лікарняному 25.04.2016 року відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справ між суддями було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Сулім В.В., Коротун О.М.

В зв'язку з перебуванням суддів учасників колегії Коротун О.М. та Суліма В.В. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.06.2016 року було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Майданевич А.Г., Гончаров С.А.

Після зміни складу колегії розгляд справи розпочався спочатку.

В судовому засіданні 23.06.2016 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися зі ст. 54 ГПК України з доданням до неї документів, зазначених у ст. 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам ст.ст. 54 і 57 ГПК України, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (ст. 65 ГПК України), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Враховуючи те, що в судовому засіданні 13.10.2015 року господарський суд міста Києва перейшов до розгляду справи по суті (відповідно до протоколу судового засідання від 13.10.2015 року відбулося роз'яснення представнику відповідача його прав та обов'язків, розгляд клопотання позивача про відкладення розгляду справи, розгляд клопотання Малого виробничо-комерційного підприємства „Бета" про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, заслуховування представника відповідача та дослідження, наданих ним доказів на виконання вимог ухвали (доказів на підтвердження заперечень), а так само дослідження матеріалів справи, що колегією суддів розцінюється як перехід безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки), то у нього [господарського суду міста Києва] були відсутні підстави для прийняття заяви про зміну предмету позову і така заява мала бути залишена без розгляду з зазначенням про це в описовій частині рішення.

25.06.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Бета-Агро-Інвест" (Позичальник) та Публічне акціонерне товариство „Всеукраїнський банк розвитку" (Банк) уклали генеральний кредитний договір № KKMPGEN.137661.002, відповідно до умов якого в рамках якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі, що не перевищує 100 000 000 грн. на строк до 24.06.2016 року, а позивальник - повернути кредит та сплатити за його користування відсотки.

Також сторонами було укладено додаткові договори від 25.06.2013 року № KKMPРО.137661.003, від 22.11.2013 року № KKMPРО.137661.023, від 25.11.2013 року № KKMPРО.137661.025, від 26.11.2013 року № KKMPРО.137661.027, від 27.11.2013 року № KKMPРО.137661.029.

Позивач вказував, що з часу укладення договору обставини істотно змінилися. У зв'язку проведенням на території Донецької області антитерористичної операції для подолання терористичної загрози він був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність. Вказані форс-мажорні обставини призвели до несення ним збитків.

Позовні вимоги про звільнення позивача від відповідальності за генеральним кредитним договором від 25.06.2013 року № KKMPРО.137661.002 (дата укладення помилково визначена позивачем як 25.07.2013 року) з усіма додатковими угодами обґрунтовані тим, що внаслідок проведенням антитерористичної операції настали форс-мажорні обставини.

Відповідно до ст. 617 Цивільного коедксу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно зі ст. 14-1 Закону України „Про торгово-промислові палати" від 02.12.1997 року № 671/97-ВР, в редакції Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII, торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Як зазначає сам позивач в своїй позовній заяві 19.08.2015 року він звернувся до ТПП з заявою про видачу сертифіката про форс-мажорні обставини, однак сертифікат йому видано не було. Позивач також не надав суду доказів звернення до ТПП про видачу сертифікату про форс-мажорні обставини.

Згідно зі ст. 2 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" 02.09.2014 року № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" від 30.10.2014 року № 1053-р (втратило чинність) та Розпорядженням Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" від 02.12.2015 року № 1275-р були визначені переліки населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція, зокрема с. Спартак, смт Верхньоторецьке та м. Очеретине Ясинуватського району Донецької області, м. Горлівка Донецької області, м. Єнакієве Донецької області, с. Комуна та с. Новогригорівка Артемівського району Донецької області, на території яких позивач здійснює господарську діяльність.

Згідно зі ст. 10 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Таким чином на час звернення з даним позовом до суду позивач не надав суду доказів того, що відповідач застосовує до нього якийсь із видів відповідальності, встановлений розділом 6 договору від 25.06.2013 року № KKMPРО.137661.002, тобто не довів факту порушення свого права зі сторони відповідача, а так само не довів суду факту настання форс-мажорних обставин по від 25.06.2013 року № KKMPРО.137661.002, оскільки не надав відповідний сертифікат ТПП чи докази звернення до ТПП про видачу такого сертифіката.

За таких обставин колегія суддів, переглядаючи справу, дійшла висновку, що позовна вимога про звільнення позивача від відповідальності передбаченої умовами генерального кредитного договору від 25.07.2013 року № KKMPGEN.137661.002 з усіма додатковими угодами та додатками, а саме від відповідальності пов'язаної з неповерненням у строки, які передбачені умовами договору суми заборгованості за кредитом; не повернення в строки передбачені умовами договору суми нарахованих процентів за користування кредитом; несплатою штрафних санкцій за прострочення сплати суми боргу - є необґрунтованою та недоведеною.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Ст. 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином положення ст. 652 ЦК України пов'язують можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 цього Кодексу, при істотній зміні обставин.

Позивач-позичальник, який був заінтересований в укладанні кредитних договорів, не надав достатніх доказів про те, що у зв'язку з проведенням АТО виконання кредитного договору сторонами призвело до порушення його майнових інтересів і позбавлення його того, на що він розраховував при їх укладенні.

Крім того позовна вимога про перенесення терміну виконання зобов'язань зі сплати суми боргу за кредитом, суми нарахованих процентів за користування кредитом на термін не більше одного року після закінчення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не є конкретизованою, містить відкладальні умови та не ґрунтується на законі.

Колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що позовна вимога про зміну господарських відносин між сторонами за генеральним кредитним договором від 25.07.2013 року № KKMPGEN.137661.002 з усіма додатковими угодами та додатками до нього, перенісши термін виконання зобов'язань зі сплати суми боргу за кредитом, суми нарахованих процентів за користування кредитом на термін не більше одного року після закінчення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не підлягає задоволенню.

Відповідно до абз. 6 п. 12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 року № 7 не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції помилково розглядав ті позовні вимоги, які мали б бути ним залишені без розгляду.

Втім місцевий господарський суд дав вірну оцінку тим позовним вимогам, які він мав розглянути по суті.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Бета-Агро-Інвест" на рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року по справі № 910/25011/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року по справі № 910/25011/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/25011/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

С.А. Гончаров