РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016Справа №910/3627/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК" Славінський В.І.

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехпласт",

3) Дочірнього підприємства "Сентекс",

4) Дочірнього підприємства "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ"

третя особа-1, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національний банк України

третя особа-2, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення заборгованості

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Петроченко С.О.;

від відповідача-1: Романюк Р.Г.;

від відповідача-2: Романюк Р.Г.;

від відповідача-3: Данильчук С.Г., Шульга Н.І.;

від відповідача-4: Єфімова О.М.;

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: Фурман Р.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК", від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК" Славінський В.І. (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" (далі-відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехпласт" (далі-відповідач-2) Дочірнього підприємства "Сентекс" (далі-відповідач-3), Дочірнього підприємства "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" (далі-відповідач-4) про:

1) стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРОТЕХПЛАСТ" на користь Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" заборгованості за Кредитним договором 121/12/KLMV від 29 травня 2012 року, а саме:

- заборгованості за основним боргом (кредитом) - 5 442 466,68 доларів США;

- заборгованості за процентами - 1 300 067,05 доларів США;

- пені - 91 098 037,80 гривень;

- штраф за неналежне виконання зобов'язання - 5 000,00грн.;

- 3% річних згідно статті 625 ЦК України - 3 437 005,60 грн.

2) стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ" та Дочірнього підприємства "Сентекс" на користь Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" заборгованості за Кредитним договором 121/12/KLMV від 29 травня 2012 року, а саме:

- заборгованості за основним боргом (кредитом) - 5 442 466,68 доларів США.;

- заборгованості за процентами - 1 300 067,05 доларів США;

- пені - 91 098 037,80 гривень;

- штраф за неналежне виконання зобов'язання - 5 000,00грн.;

- 3% річних згідно статті 625 ЦК України - 3 437 005,60 грн.

3) стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ" та Дочірнього підприємства "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" на користь Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" заборгованості за Кредитним договором 121/12/KLMV від 29 травня 2012 року, а саме:

- заборгованості за основним боргом (кредитом) - 5 442 466,68 доларів США.;

- заборгованості за процентами - 1 300 067,05 доларів США;

- пені - 91 098 037,80 гривень;

- штраф за неналежне виконання зобов'язання - 5 000,00 грн.;

- 3% річних згідно статті 625 ЦК України - 3 437 005,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем-1 зобов'язань перед позивачем по Кредитному договору № 121/12-KLMV від 29 травня 2012 року, для забезпечення виконання якого між позивачем, відповідачем-2, відповідачем-3 і відповідачем-4 були укладені договори поруки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.03.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

21.03.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-2 подав клопотання, у якому просив суд відкласти розгляд даної справи у зв'язку з неотриманням копії позовної заяви та неможливістю направлення в судове засідання кваліфікованого представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехпласт".

Представник відповідача-3 також через загальний відділ діловодства суду 21.03.2016 подав клопотання, у якому просив суд відкласти розгляд справи у зв'язку з неотриманням Дочірнім підприємством "Сентекс" копії позовної заяви, а також необхідністю ознайомлення з матеріалами справи.

Через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача-4 надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішень суду у справах № 922/5035/15, № 922/5036/15, № 910/23069/15.

Розгляд справи відкладався згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

13.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-3 подав клопотання, у якому також просив суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справі № 922/5037/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, визнання права власності за позовом ПАТ «Златобанк» до ДП «Сентекс» та в господарській справі № 904/7894/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності, визнання права власності за позовом ПАТ «Златобанк» до ДП «Сентекс», оскільки усі перелічені справи є пов'язаними.

Представником відповідача-1 через загальний відділ діловодства суду 14.04.2016 надано відзив на позов, у якому зазначається, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки: по-перше, позивачем всупереч нормам чинного законодавства України та п. 4.1 Кредитного договору здійснено розрахунок пені та 3% річних за прострочення заборгованості за основним боргом та за процентами в іноземній валюті - доларах США, а потім переведено у гривню за курсом станом на 29.02.2016; по-друге, позивачем у прохальній частині позовної заяви зазначається заборгованість за основним боргом та заборгованість за процентами у доларах США з порушенням норм чинного законодавства України; по третє, позивачем неправомірно нараховано пеню за прострочену заборгованість за основним боргом за період з 27.01.2015 по 29.01.2015, без урахування умов укладеного Договору про внесення змін № 19 від 29.01.2015 до Кредитного договору. Також, просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог ПАТ "Златобанк" про стягнення солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ТОВ "Євротехпласт", солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ДП "Сентекс", солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ДП "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" пені за прострочену заборгованість за основним боргом за Кредитним договором № 121/12-KLMV від 29.05.2012 у період з 27.01.2015 по 01.03.2015 включно; застосувати позовну давність до позовних вимог ПАТ "Златобанк" про стягнення солідарно з ТОВ "Хімічні Технології'" та ТОВ "Євротехпласт", солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ДП "Сентекс", солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ДП "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" пені за прострочену заборгованість за відсотками за Кредитним договором №121/12-KLMV від 29.05.2012 у період з 03.03.2014 по 01.03.2015 включно; застосувати позовну давність до позовних вимог ПАТ "Златобанк" про стягнення солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ТОВ "Євротехпласт", солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ДП "Сентекс", солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ДП "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" штрафу за неналежне виконання зобов'язання за Кредитним договором №121/12- KLMV від 29.05.2012 у розмірі 5 000 грн. повністю; а також у задоволенні позову ПАТ "Златобанк" про стягнення заборгованості у даній справі відмовити.

14.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-4 подав клопотання, у якому просить суд застосувати до позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» пені за прострочену заборгованість за основним боргом за Кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012 за період з 27.01.2015 по 01.03.2015 включно позовну давність; застосувати до позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Златобанк» у цій справі в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» пені за прострочену заборгованість за відсотками за Кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012 за період з 03.03.2014 по 01.03.2015 включно, позовну давність; застосувати до позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Златобанк» у цій справі в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» штрафу за неналежне виконання зобов'язання за Кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012 у розмірі 5 000,00 грн. позовну давність; у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» пені за прострочену заборгованість за основним боргом за Кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012 за період з 27.01.2015 по 01.03.2015 розрахованої Позивачем у розмірі 810 842,88 грн., відмовити; у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» пені за прострочену заборгованість за відсотками за Кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012 за період з 03.03.2014 по 01.03.2015 , розрахованої Позивачем у розмірі 785 462,44 грн., відмовити; у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в частині солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Дочірнього підприємства «Інтергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» штрафу за неналежне виконання зобов'язання за Кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012 у розмірі 5 000,00 грн. відмовити.

Крім того, через загальний відділ діловодства суду представником відповідача-4 надано додаткові письмові пояснення до клопотання про зупинення провадження у справі, а також відзив на позов.

14.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представником позивача надано додаткові письмові пояснення.

14.04.2016 представник відповідача-3 подав відзив на позов, у якому вказує, що твердження позивача щодо наявності у відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4 обов'язку погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором, є безпідставними, а вимоги про сплату боргу у розмірі 6 742 533, 73 доларів США та 94 540 043, 40 грн. є незаконними, просив суд застосувати строк позовної давності до вимог щодо солідарного стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк», солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Дочірнього підприємства «Сентекс» на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк», солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Дочірнього підприємства «Інгергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк» пені за прострочену заборгованість за основним боргом у період з 27.01.2015 по 01.03.2015 (включно) та пені за прострочену заборгованість за відсотками у період з 03.03.2014 по 01.03.2015 (включно) за кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012; у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк», солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Дочірнього приємства «Сентекс» на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк», солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімічні Технології» та Дочірнього підприємства «Інгергласт» фірми «ГЛАСТ ГМБХ» на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк» заборгованості за кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012 у справі № 910/3627/16 відмовити повністю.

У судовому засіданні 14.04.2016 представником відповідача-2 надано відзив на позовну заяву, у якому вказується, що позов не підлягає задоволенню, оскільки всупереч чинного законодавства України та п. 4.1 Кредитного договору, позивачем здійснено розрахунок позовних вимог в іноземній валюті - доларах США, а потім переведено в гривню за курсом на 29.02.2016, разом з тим, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що розрахунок пені за прострочену заборгованість за основним боргом та за процентами неправомірно здійснено Банком за період, що перевищує шість місяців, в порушення приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України; також зазначається, що при визначенні суми заборгованості підлягає врахуванню залік зустрічних однорідних вимог, проведений відповідачем-1, відповідачем-4 та відповідачем-3 за зобов'язаннями відповідача-1 перед позивачем за кредитним договором. Отже, представник відповідача-2 просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог ПАТ «Златобанк» про стягнення солідарно пені за прострочену заборгованості за основним боргом за Кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012 у період з 27.01.2015 по 01.03.2015 включно; застосувати строк позовної давності до позовних вимог ПАТ «Златобанк» про стягнення солідарно пені за прострочену заборгованість за відсотками за Кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012 у період з 03.03.2014 по 01.03.2015 включно; застосувати позовну давність до позовних вимог ПАТ «Златобанк» про стягнення солідарно штрафу за неналежне виконання зобов'язання за Кредитним договором № 121/12-КLМV від 29.05.2012 у розмірі 5 000, 00 грн. повністю.

Судом відкладено розгляд клопотань про зупинення провадження у справі на наступне судове засідання.

У судовому засіданні 14.04.2016 оголошувалась перерва до 25.04.2016 згідно ст. 77 ГПК України.

25.04.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшли клопотання, у яких ПАТ «Златобанк» просить суд залучити до участі у справі у якості третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національний Банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник відповідача-1 через загальний відділ діловодства суду 25.04.2016 подав письмові пояснення, у яких зазначив, що міркування позивача щодо неможливості здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-3, відповідачем-4 є помилковим.

У судовому засіданні 25.04.2016 представник відповідача-3 надав додаткові письмові пояснення, у яких зазначив, що справа № 910/3627/16 не може бути розглянута по суті до набрання законної сили судовими рішеннями у господарських справах № 922/5037/15 та № 904/7894/15.

Представники відповідача-4 надали письмові заперечення на додаткові пояснення позивача від 14.04.2016 щодо заліку зустрічних однорідних вимог, а також просили суд задовольнити клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішень суду у справах № 922/5035/15, № 922/5036/15, № 910/23069/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2016 розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 19.05.2016 за участю представників сторін, зокрема, зобов'язано ПАТ «Златобанк» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК" Славінський В.І. надати суду детальний розрахунок, заявлених до стягнення сум.

17.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-1 подав клопотання про зупинення провадження у справі.

19.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав додаткові письмові пояснення, в яких пояснює, що зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до заяв відповідачів чітко заборонено п. 8. ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, 19.05.2016 представник позивача подав доповнення до клопотань до залучення третіх осіб, в яких підтримує раніше подані клопотання та просить суд залучити до участі у справі, в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

19.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-1 подав заперечення проти залучення до участі у справі Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

19.05.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-4 подав додаткові пояснення до клопотання про зупинення провадження у справі, обґрунтоване неможливістю одночасного заявлення вимог про стягнення заборгованості та про звернення стягнення на предмет іпотеки з однієї тієї самої особи.

У судовому засіданні 19.05.2016 представники відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3 та відповідача-4 заперечили проти задоволення клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб та підтримали подані клопотання про припинення і зупинення провадження у справі.

Розглянувши подане відповідачем-1 клопотання, в якому останній просить припинити провадження у справі № 910/3627/16 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, мотивоване тим, що спір підлягає розгляду за правилами КАС України, судом відхилено.

Також, судом відхилено клопотання відповідачів про зупинення провадження у даній справі до вирішення справ № 922/5035/15, № 922/5036/15, № 910/23069/15, № 904/7894/15 та № 922/5037/15, в яких вирішується спір про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2016 залучено до участі у справі Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, розгляд справи відкладено на 13.06.2016.

09.06.2016 представником третьої особи-2, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача подано письмові пояснення, в яких Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вказує, що у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах; також зазначає, що підтримує позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача-2 через загальний відділ діловодства суду подав клопотання, у якому просить суд залишити без розгляду позов Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" у даній справі в частині вимог про стягнення солідарно з ТОВ «Хімічні Технології» та ТОВ «Євротехпласт» заборгованості за Кредитним договором № 121/12/KLMV від 29.05.2012, а саме, заборгованості за основним боргом (кредитом) - 5 442 466, 68 дол. США, заборгованості за процентами - 1 300 067, 05 дол. США, пені - 91 098 037, 80 грн., штрафу за неналежне виконання зобов'язання - 5 000 грн., 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України - 3 437 005, 60 грн.

Представником позивача 13.06.2016 через загальний відділ діловодства суду подано додаткові письмові пояснення.

13.06.2016 через загальний відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання, у якому ТОВ «Хімічні технології» просить суд зупинити провадження у даній справі до вирішення справи № 911/5250/15 про банкрутство ТОВ «Євротехпласт», затвердження ліквідаційного звіту та балансу ТОВ «Євротехпласт», у тому числі у частині сум грошових вимог Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" за кредитним договором № 121/12/KLMV від 29.05.2012, ліквідації ТОВ «Євротехпласт» та припинення провадження у справі № 911/5250/15 про банкрутство ТОВ «Євротехпласт».

У судовому засіданні 13.06.2016 суд визнав подане клопотання про зупинення провадження у даній справі необґрунтованим та відмовив у його задоволенні, оскільки розгляд Господарським судом Київської області справи № 911/5250/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» ніяким чином не унеможливлює розгляд даної справи, що являлось би підставою для зупинення провадження у справі.

Розгляд справи відкладався відповідно до п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

17.06.2016 через загальний відділ діловодства суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення.

23.06.2016 представник позивача через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду.

23.06.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-1 подав клопотання, в якому просить суд призначити у справі № 910/3627/16 судову економічну експертизу документів фінансово-кредитних операцій та бухгалтерського обліку за кредитним договором № 121/12/KLMV від 29 травня 2012 року, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення експерта поставити питання, перелік яких наведений у клопотанні.

29.06.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-1 подав письмові пояснення, в яких зазначає, що у позивача відсутні дозвільні документи на здійснення операцій з валютними цінностями, а отже вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті є незаконними.

Також, 29.06.2016 від Дочірнього підприємства "Сентекс" надійшли письмові заперечення, в яких зазначає, що відповідачем-3 було направлено до позивача заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 15/12/28-01 від 28.12.2015, яка була отримана позивачем 28.12.2015, на підставі вказаної заяви Дочірнє підприємство "Сентекс" просило банк зарахувати грошові кошти у сумі 122 834, 64 грн., які перебувають на поточному рахунку № 3276 для погашення заборгованості ТОВ "Хімічні технології" за кредитним договором та договором поруки, у наступному порядку: 77 385, 82 грн. на погашення заборгованості за основним боргом по кредиту, 45 448, 82 грн. на погашення заборгованості по сплаті процентів.

Крім того, 29.06.2016 через загальний відділ діловодства суду від Дочірнього підприємства "Сентекс" надійшло клопотання про уточнення письмових заперечень на додаткові письмові пояснення позивача.

30.06.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Дочірнього підприємства "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" надійшли письмові заперечення, в яких відповідач-4 зазначає, що вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями.

У даному судовому засіданні представник відповідача-1 та відповідача-2 підтримали подане клопотання про призначення у справі судової експертизи та клопотання про залишення без розгляду позову Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" в частині вимог про стягнення солідарно з ТОВ "Хімічні технології" та ТОВ «Євротехпласт» заборгованості, а також у судовому засіданні заявили клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Крім того, представник відповідача-1 та відповідача-2 у судовому засіданні заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 70 % до 21 768 625, 90 грн.

Представники відповідача-3 та відповідача-4 підтримали клопотання про призначення судової експертизи у справі та клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Представник третьої особи-2 поклався на розсуд суду щодо задоволення клопотання про призначення судової експертизи у справі та задоволення клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Представник позивача заперечив проти призначення у даній справі судової експертизи та колегіального розгляду справи.

Розглянувши подане відповідачами-1,2 клопотання про призначення у справі судової експертизи, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Оскільки суд не вбачає необхідності у проведенні судової економічної експертизи для вирішення спору у даній справі, відповідно у задоволенні клопотання відповідачів-1,2 Відмовляє.

Крім того, розглянувши подані відповідачем-1 та відповідачем-2 клопотання про призначення колегіального розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Закон не визначає, які саме категорії справ підлягають колегіальному розгляду. Складність справи може визначатися залежно від складності спірних матеріально-правових відносин; кількості доказів, поданих на підтвердження вимог та заперечень; неясності чи суперечливості правових норм, що підлягають застосуванню у спірних відносинах; неоднаковості судової практики застосування правових норм, що регулюють спірні відносини тощо.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для призначення колегіального розгляду у даній справі, у зв'язку з чим визнає подані клопотання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача та відповідача-2 про залишення позову без розгляду в частині вимог про стягнення солідарно з ТОВ "Хімічні технології" та ТОВ «Євротехпласт» заборгованості, з підстав визнання постановою Господарського суду Київської області від 29.03.2016 у справі № 911/5250/15 банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт», а також направлення банком до суду заяви про визнання кредиторських вимог до ТОВ «Євротехпласт» у розмірі 436 510 803, 84 грн., суд відзначає наступне.

Так, відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо:

1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;

2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк;

5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору;

6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Постановою Господарського суду Київської області від 29.03.2016 у справі № 911/5250/15 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт», відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута Лобачова Ігоря Анатолійовича.

Публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК" звернулося до Господарського суду Київської області із заявою № 16/04/28-01 від 28.04.2016 про визнання кредиторських вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» у розмірі 436 510 803, 84 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Київської області 28.04.2016 розгляд кредиторської заяви Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" призначено на 07.06.2016.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, з наведеної вище норми закону вбачається, що обов'язковою умовою для вчинення судом процесуальних дій у позовному провадженні, щодо боржників, у даному випадку щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт», є результат розгляду у справі про банкрутство заяви позивача про визнання його грошових вимог до боржника.

Однак, відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 07.06.2016 у справі № 911/5250/15, розгляд кредиторської заяви Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" відкладено на 30.08.2016.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданих клопотань, у зв'язку з чим останні задоволенню не підлягають.

Також, у даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представники відповідачів-1,2,3,4 заперечили проти задоволення позову з підстав, викладених у відзивах та додаткових письмових поясненнях.

Представник третьої особи-2 підтримав позовні вимоги.

Представник третьої особи-1 у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою повноважного представника НБУ.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.06.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.05.2012 між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" (далі - кредитодавець/банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" (далі - позичальник/боржник) укладено кредитний договір № 121/12-KLMV, умовами якого передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови даного кредитного договору.

Кредитодавець надає позичальнику кредитні кошти у наступних валютах: у гривні та/або доларах США у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим кредитним договором. Базовою валютою є долар США. Кредит може надаватися траншами у будь-якій валюті, зазначеній в кредитному договорі, відповідно до письмової заяви позичальника. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитним коштів, встановлених цим кредитним договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією (абз. 1 п. 1.2. договору).

Кредит надається для поповнення оборотних коштів та ведення господарської діяльності (п. 1.2.1 договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 5 200 000, 00 доларів США. Максимальний ліміт заборгованості на день надання кредиту в разі його надання траншами розраховується в базовій валюті шляхом складання сум виданих траншів в кожній з валют цього кредитного договору, помножених на офіційний курс гривні до валюти наданих траншів, встановлений Національним банком України на день надання чергового траншу, та поділених на курс гривні до базової валюти, встановлений Національним банком України на день надання чергового траншу.

Згідно п. 1.4. договору, кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 27.12.2013 року включно.

Пунктом 1.5. договору передбачено, що за користування кредитом позичальником сплачуються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки.

Процентна ставка встановлюється у наступних розмірах:

- 18 % річних за користування кредитними коштами в гривні;

- 14 % річних за користування кредитними коштами в доларах США.

Умовами п. 1.6. договору визначено, що разова комісія за обслуговування кредиту сплачується позичальником в національній валюті України та становить 62 341, 50 грн. Комісія сплачується на рахунок комісії протягом 3-х календарних днів з дня укладення цього кредитного договору, але не пізніше останнього числа місяця, в якому укладений цей кредитний договір.

Приписами п. 2.1. договору встановлено, що надання позичальнику кредитних коштів в межах максимального ліміту за кредитною лінією здійснюється банком після набуття чинності цим кредитним договором, у разі дотримання та наявності сукупності наступних умов, зокрема укладення договорів забезпечення з позичальниками та/або будь-якими третіми особами, а саме:

- договору поруки з ОСОБА_10;

- договору поруки з ДП "Сентекс";

- договору поруки з ДП "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ";

- договору поруки з ТОВ «УКРТЕХТРЕЙД»;

- договору поруки з ТОВ "Євротехпласт";

- договору іпотеки нерухомості, власник ДП «Сентекс».

У відповідності до п. 3.4. договору, позичальник зобов'язаний, зокрема сплачувати проценти/комісію у розмірі та в порядку, передбаченому цим кредитним договором, згідно з умовами кредитного договору, повернути кредит у повному обсязі в порядку та в строки, передбачені цим кредитним договором, в тому числі достроково, у разі настання обставин, за яких банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, в тому числі у випадку настання несприятливих обставин/подій.

За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості (п. 4.1. договору).

Згідно п. 4.3. договору, за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов'язань за цим кредитним договором, передбачених п. 3.4. (зокрема, але не виключно, ненадання/несвоєчасне надання документів, передбачених цим кредитним договором (баланс, звіт про фінансові результати тощо), позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 5 000, 00 грн.

Також, між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" укладено договори № 1 від 07.10.2013, № 2 від 06.11.2013, № 3 від 29.11.2013, № 4 від 06.12.2013, № 5 від 26.12.2013, № 6 від 03.01.2014, № 7 від 07.02.2014, № 8 від 04.03.2014, № 9 від 07.04.2014, № 10 від 30.04.2014, № 11 від 24.06.2014, № 12 від 31.07.2014, № 13 від 20.09.2014, № 14 від 16.09.2014, № 15 від 24.09.2014, № 16 від 30.10.2014, № 17 від 28.11.2014, № 18 від 26.12.2014, № 19 від 29.01.2015 про внесення змін до кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012.

Так, відповідно до договору про внесення змін № 11 від 24.06.2014 до кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012, сторони домовились викласти п. 1.3. кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 в наступній редакції:

Максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 5 450 000, 00 доларів США. Максимальний ліміт заборгованості на день надання кредиту в разі його надання траншами розраховується в базовій валюті шляхом складання сум виданих траншів в кожній з валют цього кредитного договору, помножених на офіційний курс гривні до валюти наданих траншів, встановлений Національним банком України на день надання чергового траншу, та поділених на курс гривні до базової валюти, встановлений Національним банком України на день надання чергового траншу.

Договором про внесення змін № 19 від 29.01.2015 до кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 сторони домовились викласти п. 1.4. кредитного договору в наступній редакції:

Кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 26.02.2015 включно.

Сторони домовились встановити строк сплати нарахованих процентів за період з 01.06.2014 по 31.01.2015 за користування кредитним коштами по кредитному договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 до 07.02.2015 включно.

Так, 29.05.2012 між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" (далі - кредитор/банк) та Дочірнім підприємством "Сентекс" (далі - поручитель) укладено договір поруки № 121/12-KLMV/Р-2, умовами якого передбачено, що поручитель поручається перед кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, а саме кредитний договір № 121/12-KLMV від 29.05.2012, в повному обсязі таких зобов'язань.

Сторони домовились, що зобов'язання поручителя перед кредитором є безумовними та для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором поруки та кредитним договором, не потребується.

Поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, в такому ж порядку та строки, що і боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Банк у разі одержання виконання боргових зобов'язань боржником та/або поручителем не в повному обсязі має право вимагати/отримати неодержані/невиконані боргові зобов'язання від боржника та/або поручителя. Боржник та поручитель залишаються зобов'язаним доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. Видача боргового документа за цим договором поруки не передбачена (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому разі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі або можуть виникнути на підставі кредитного договору в майбутньому.

Згідно п. 2.1.1. договору (в редакції договору про внесення змін від 29.01.2015 до договору поруки № 121/12-KLMV/Р-4 від 29.05.2012), боржник зобов'язаний повернути кредиторові суму всі отриманих боржником кредитних коштів, наданих у формі мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 5 450 000, 00 доларів США не пізніше 26.02.2015 року включно, чи в інші строки, встановлені в кредитному договорі.

Боржник зобов'язаний сплатити проценти за користування отриманим ним кредитом в терміни і в порядку, передбачені кредитним договором. Розмір процентів на дату укладення цього договору поруки визначається згідно кредитного договору в розмірі: 18 % річних за користування кредитними коштами у гривні, 14 % річних за користування кредитними коштами у доларах США, якщо інше не передбачено додатковими угодами/договорами про внесення змін до кредитного договору.

Даний договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань та виконання зобов'язань за цим договором поруки. Порука за цим договором припиняється після спливу 3 (трьох) років з настання кінцевої дати повернення кредиту, але не пізніше повного виконання боргових зобов'язань та виконання зобов'язань за цим договором поруки (п.п. 6.1. та 6.2. договору).

29.05.2012 між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" (далі - кредитор/банк) та Дочірнім підприємством "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" (далі - поручитель) укладено договір поруки № 121/12-KLMV/Р-3, умовами якого передбачено, що поручитель поручається перед кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, а саме кредитний договір № 121/12-KLMV від 29.05.2012, в повному обсязі таких зобов'язань.

Сторони домовились, що зобов'язання поручителя перед кредитором є безумовними та для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором поруки та кредитним договором, не потребується.

Поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, в такому ж порядку та строки, що і боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Банк у разі одержання виконання боргових зобов'язань боржником та/або поручителем не в повному обсязі має право вимагати/отримати неодержані/невиконані боргові зобов'язання від боржника та/або поручителя. Боржник та поручитель залишаються зобов'язаним доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. Видача боргового документа за цим договором поруки не передбачена (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому разі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі або можуть виникнути на підставі кредитного договору в майбутньому.

Згідно п. 2.1.1. договору (в редакції договору про внесення змін від 29.01.2015 до договору поруки № 121/12-KLMV/Р-3 від 29.05.2012), боржник зобов'язаний повернути кредиторові суму всі отриманих боржником кредитних коштів, наданих у формі мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 5 450 000, 00 доларів США не пізніше 26.02.2015 року включно, чи в інші строки, встановлені в кредитному договорі.

Боржник зобов'язаний сплатити проценти за користування отриманим ним кредитом в терміни і в порядку, передбачені кредитним договором. Розмір процентів на дату укладення цього договору поруки визначається згідно кредитного договору в розмірі: 18 % річних за користування кредитними коштами у гривні, 14 % річних за користування кредитними коштами у доларах США, якщо інше не передбачено додатковими угодами/договорами про внесення змін до кредитного договору.

Даний договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань та виконання зобов'язань за цим договором поруки. Порука за цим договором припиняється після спливу 3 (трьох) років з настання кінцевої дати повернення кредиту, але не пізніше повного виконання боргових зобов'язань та виконання зобов'язань за цим договором поруки (п.п. 6.1. та 6.2. договору).

29.05.2012 між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" (далі - кредитор/банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротехпласт" (далі - поручитель) укладено договір поруки № 121/12-KLMV/Р-4, умовами якого передбачено, що поручитель поручається перед кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, а саме кредитний договір № 121/12-KLMV від 29.05.2012, в повному обсязі таких зобов'язань.

Сторони домовились, що зобов'язання поручителя перед кредитором є безумовними та для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором поруки та кредитним договором, не потребується.

Поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, в такому ж порядку та строки, що і боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Банк у разі одержання виконання боргових зобов'язань боржником та/або поручителем не в повному обсязі має право вимагати/отримати неодержані/невиконані боргові зобов'язання від боржника та/або поручителя. Боржник та поручитель залишаються зобов'язаним доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. Видача боргового документа за цим договором поруки не передбачена (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому разі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі або можуть виникнути на підставі кредитного договору в майбутньому.

Згідно п. 2.1.1. договору (в редакції договору про внесення змін від 29.01.2015 до договору поруки № 121/12-KLMV/Р-4 від 29.05.2012), боржник зобов'язаний повернути кредиторові суму всі отриманих боржником кредитних коштів, наданих у формі мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 5 450 000, 00 доларів США не пізніше 26.02.2015 року включно, чи в інші строки, встановлені в кредитному договорі.

Боржник зобов'язаний сплатити проценти за користування отриманим ним кредитом в терміни і в порядку, передбачені кредитним договором. Розмір процентів на дату укладення цього договору поруки визначається згідно кредитного договору в розмірі: 18 % річних за користування кредитними коштами у гривні, 14 % річних за користування кредитними коштами у доларах США, якщо інше не передбачено додатковими угодами/договорами про внесення змін до кредитного договору.

Даний договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань та виконання зобов'язань за цим договором поруки. Порука за цим договором припиняється після спливу 3 (трьох) років з настання кінцевої дати повернення кредиту, але не пізніше повного виконання боргових зобов'язань та виконання зобов'язань за цим договором поруки (п.п. 6.1. та 6.2. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі надавши кредитні кошти Товариству з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" на загальну суму 5 450 000, 00 грн., що підтверджується банківськими виписками по особовим рахункам за період з 29.05.2012 по 29.02.2016.

Тож, згідно умов договору, відповідач-1 зобов'язаний був виконати свої зобов'язання перед банком та повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитними коштами до 26.02.2015, чого відповідачем не здійснено, у зв'язку з чим станом на 29.02.2016 за відповідачем утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 442 466, 68 доларів США та по процентами за фактичне користування кредитом у сумі 1 300 067, 05 доларів США.

Отже, у зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, позивач звернувся до відповідача-1 з листом попередженням № 201 від 03.03.2015, в якому повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" про істотне порушення умов кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 та необхідність сплатити протягом 5 календарних днів з моменту отримання цього листа-попередження кредитні кошти за договором кредиту у розмірі 5 442 466, 68 доларів США та процентів за фактичне користування кредитом у сумі 525 422, 60 доларів США, який отримано відповідачем-1 10.03.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, позивачем було направлено на адресу відповідача-1 лист-вимогу № 785 від 23.03.2015, в якому позивач вимагав протягом 10-ти календарних днів з моменту відправлення цього листа-вимоги погасити існуючу заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом, який отримано відповідачем-1 27.03.2015, що також підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, враховуючи, що відповідачі-2,3,4 на підставі договорів поруки зобов'язалися відповідати перед позивачем за зобов'язання, які були невиконані позичальником (Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології"), позивач звернувся до Дочірнього підприємства "Сентекс" з листом-попередження № 204 від 03.03.2015, в якому повідомив останнього про істотне порушення ТОВ "Хімічні технології" умов кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 та необхідність сплатити протягом 5 календарних днів з моменту отримання цього листа-попередження кредитні кошти за договором кредиту у розмірі 5 442 466, 68 доларів США та процентів та фактичне користування кредитом у сумі 525 422, 60 доларів США, який отримано відповідачем-3 10.03.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, позивач одночасно звернувся до відповідачів-2, 3 з листами попередженнями № 202 від 03.03.2015 та № 203 від 03.03.2015, в яких повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротехпласт" та Дочірнє підприємство "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" про істотне порушення ТОВ "Хімічні технології" умов кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 та необхідність сплатити протягом 5 календарних днів з моменту отримання цього листа-попередження кредитні кошти за договором кредиту у розмірі 5 442 466, 68 доларів США та процентів та фактичне користування кредитом у сумі 525 422, 60 доларів США, які отримані відповідачами-2, 3 16.08.2015, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Крім того, позивачем було направлено на адреси відповідачів-2,3 листи-вимоги № 783 від 23.03.2015 та № 784 від 23.03.2015, в яких позивач вимагав протягом 10-ти календарних днів з моменту відправлення цього листа-вимоги погасити існуючу заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом, які отримані відповідачами-2,3 26.08.2015, що також підтверджується поштовими повідомленнями.

Відповідачі на зазначені вище вимоги відповіді не надали.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що позичальник неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо повернення наданих грошових коштів, зокрема погашення заборгованості у розмірі 5 442 466, 68 доларів США, а враховуючи те, що відповідачі на підставі договорів поруки зобов'язалися відповідати перед позивачем за зобов'язання, які були невиконані позичальником, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 121/12-KLMV від 29.05.2012, за тілом кредиту у розмірі 5 442 466, 68 доларів США та заборгованості за процентами у сумі 1 300 067, 05 доларів США.

Крім того, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 91 098 037, 80 грн. - пені, яка складається з сум пені за прострочену заборгованість за тілом кредиту, нарахованої за період з 27.01.2015 по 29.02.2016 та за прострочену заборгованість за процентами, нарахованої за період з 03.03.2014 по 29.02.2016; 5 000,00 грн. - штраф за неналежне виконання зобов'язання, передбачений п. 4.3. кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 та 3 437 005, 60 грн - 3% річних згідно статті 625 ЦК України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" звернулося до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 346 від 22.12.2015, в якій повідомив, що 08.05.2012 між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" було укладено договір банківського рахунку № 3348-ЮР, відповідно до якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній та іноземній валюті № 3348, враховуючи те, що банк має перед клієнтом непогашене грошове зобов'язання у сумі 290 023, 96 грн. за договором банківського рахунку № 3348-ЮР від 08.05.2012, відповідач-1 вважає, що наявні всі умови для зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв'язку з чим просить банк зарахувати грошові кошти у сумі 290 023, 96 грн., які перебувають на поточному рахунку № 3348 на погашення заборгованості за кредитним договором у наступному порядку: 182 718, 09 грн. на погашення заборгованості по кредиту, 107 308, 87 грн. на погашення заборгованості по сплаті процентів.

Крім того, Дочірнє підприємство "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" також звернулося до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 15/21/25-01 від 25.12.2015, відповідно до якого, відповідач-4 повідомив банк, що 17.04.2012 між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Дочірнім підприємством "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" було укладено договір банківського рахунку № 3273-ЮР, відповідно до якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній та іноземній валюті № 3273, враховуючи те, що банк має перед клієнтом непогашене грошове зобов'язання у сумі 30 134, 62 грн. за договором банківського рахунку № 3273-ЮР від 17.04.2012, у зв'язку з чим відповідач-4 просив зарахувати грошові кошти у сумі 30 134, 62 грн., які обліковуються на поточному рахунку № 3273 на погашення заборгованості за кредитним договором у наступному порядку: 20 491, 54 грн. на погашення заборгованості по кредиту, 9 643, 08 грн. на погашення заборгованості по сплаті процентів.

28.12.2015 Дочірнє підприємство "Сентекс" звернулося до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 15/12/28-01, в якій відповідач-3 зазначив, що 17.04.2012 між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" та Дочірнім підприємством "Сентекс" було укладено договір банківського рахунку № 3276-ЮР, відповідно до якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній та/або іноземній валюті № 3276, враховуючи те, що банк має перед клієнтом непогашене грошове зобов'язання у сумі 122 834, 64 грн. за договором банківського рахунку № 3276-ЮР від 17.04.2012, у зв'язку з чим відповідач-3 просить банк зарахувати грошові кошти у сумі 122 834, 64 грн., які перебувають на поточному рахунку № 3276 на погашення заборгованості за кредитним договором у наступному порядку: 77 385, 82 грн. на погашення заборгованості по кредиту, 45 448, 82 грн. на погашення заборгованості по сплаті процентів.

Відповідно до положень ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також згідно частини 2 цієї статті в разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

На підставі ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, спрямованим на припинення зобов'язання, та внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

Так, згідно п. 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до положень ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Таким чином, за договором банківського рахунку та відповідно до наведених норм законодавства банк виконує функції з відкриття та обслуговування банківського рахунку клієнта, зокрема, банк здійснює приймання і зарахування коштів на рахунок, виконання розпоряджень клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку, а також здійснення інших операцій з рахунком. Жодних інших зобов'язань банку за договорами банківського рахунку чинним законодавством не встановлено.

Разом з тим, відповідно до норм чинного законодавства та договору банківського рахунку, операції за банківським рахунком банк проводить відповідно до розрахункових документів та за розпорядженням клієнта, що надійшли до банку, у строки, визначені договором та Інструкціями, затвердженими Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. №22 та Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492.

Крім того, як зазначено у п. 31. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 року № 01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», згідно з частиною третьою статті 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Аналогічні правила містить і стаття 601 ЦК України.

Отже, заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань. Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов'язання (наприклад, за відсутністю зобов'язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов'язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Разом з тим, судом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України № 105 від 13.02.2015 було віднесено Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 30 від 13.02.2015 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 14.02.2015 року по 13.05.2015 року включно.

Так, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Як передбачено п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Постановою правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «ЗЛАТОБАНК».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 99 від 13.05.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» вирішено розпочати ліквідацію банку.

Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського Валерія Івановича строком на 1 рік з 13.05.2015 по 12.05.2016 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 391 від 24.03.2016 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора, продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» на два роки по 13.05.2018 включно.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до заяв відповідача-1, відповідача-3 та відповідача-4 прямо заборонено п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки вони не являються боржниками банку.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з приписами ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" звернулося до Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» із заявою № 192 від 12.06.2015 про визнання (акцептування) вимог кредиторів та включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до довідки № 1125 від 19.05.2016, наданою Товариству з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології", вимоги включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК», акцептована сума вимог складає 291 187, 48 грн., дана вимога віднесена до сьомої черги погашення акцептованих вимог кредиторів АТ «ЗЛАТОБАНК».

Згідно ч. 8 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

З огляду на наведені обставини, оцінюючи наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що односторонні правочини, вчинені Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології", Дочірнім підприємством "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" та Дочірнім підприємством "Сентекс" щодо припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог шляхом направлення ПАТ «ЗЛАТОБАНК» відповідних заяв є такими, що не відповідають приписам ст. 601 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим зобов'язання відповідача-1, відповідача-3 та відповідача-4 за кредитним договором № 121/12-KLMV від 29.05.2012 щодо повернення суми кредитної заборгованості - не припинились.

Отже, як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, перерахував позичальнику кредитні кошти згідно умов договору, а останній надані кошти в передбачені договором строки не повернув, доказів зворотного суду не надано.

Згідно частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Пунктом 4.1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» встановлено, що не є збільшенням основного зобов'язання надання чергового траншу за договором про відкриття кредитної лінії, що забезпечений договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання позичальника за кредитним договором № 121/12-KLMV від 29.05.2012 забезпечені договорами поруки, відповідно до умов яких поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, в такому ж порядку та строки, що і боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Так, відповідно до п. 4.1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», у розгляді справ за позовом кредитора до боржника та поручителя як солідарних боржників господарським судам слід враховувати, що відповідно до статті 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарній поруці кредитор наділяється правом самостійно вирішувати питання про те, до кого з них - боржника чи поручителя - чи до обох разом, в якій частині і в якій послідовності пред'являти свої вимоги.

Отже, враховуючи п. 1.1. договорів поруки, у зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за основним договором, позивач набув право вимоги до відповідачів по стягненню заборгованості за кредитним договором.

Водночас, розглянувши заперечення відповідача-1 щодо неправомірного нарахування позивачем заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами у доларах США, суд відзначає наступне.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що умовами кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 сторони визначили, надання кредиту у доларах США та сплату процентів за користуванням кредитними коштами саме у доларах США, а також право вимоги виконання зобов'язання щодо повернення кредитних коштів у тій валюті, в якій вони надавалися, тобто у доларах США та сплати процентів за користування такими коштами у доларах США.

За таких обставин, при укладенні кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 сторони були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд узгодили ці умови, підписавши кредитний договір № 121/12-KLMV від 29.05.2012, а тому всі умови кредитного договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Крім того, відповідно до приписів статей 1, 5 Декрету про систему валютного регулювання і валютного контролю, надання кредитів в іноземній валюті віднесено до валютних операцій, здійснення яких потребує отримання генеральних чи індивідуальних ліцензій Національного банку України (п. 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів»).

Так, в матеріалах справи наявна банківська ліцензія Національного банку України № 244 від 27.10.2011 та генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій № 244 від 27.10.2011 з додатком, видані Публічному акціонерному товариству "ЗЛАТОБАНК" (чинні на момент укладення кредитного договору), що підтверджують право банку на видачу кредитів в іноземній валюті, у тому числі правомірність видачі коштів в іноземній валюті за кредитним договором № 121/12-KLMV від 29.05.2012.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачами було порушено умови кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 та договорів поруки, положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 442 466, 68 доларів США.

Крім того, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів 1 300 067, 05 доларів США - заборгованості за процентами.

Приймаючи до уваги положення п. 1.5. кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 та п. 1.1. договорів поруки, а також виходячи із наявної у матеріалах справи виписки з банківського рахунку Публічному акціонерному товариству "ЗЛАТОБАНК", суд дійшов про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за процентами у сумі 1 300 067, 05 доларів США.

Щодо вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів 91 098 037, 80 грн. - пені, яка складається із сум пені за прострочену заборгованість за тілом кредиту нарахованої за період з 27.01.2015 по 29.02.2016 та за прострочену заборгованість за процентами нарахованої за період з 03.03.2014 по 29.02.2016; 5 000,00 грн. - штрафу за неналежне виконання зобов'язання, передбаченого п. 4.3. кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 та 3 437 005, 60 грн - 3% річних згідно статті 625 ЦК України, суд відзначає наступне.

Так, відповідачами були подані заяви про застосування строку позовної давності, в яких просили суд застосувати позовну давність до позовних вимог ПАТ "Златобанк" про стягнення солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ТОВ "Євротехпласт", солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ДП "Сентекс", солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ДП "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" пені за прострочену заборгованість за основним боргом за Кредитним договором № 121/12-KLMV від 29.05.2012 у період з 27.01.2015 по 01.03.2015 включно та застосувати позовну давність до позовних вимог ПАТ "Златобанк" про стягнення солідарно з ТОВ "Хімічні Технології'" та ТОВ "Євротехпласт", солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ДП "Сентекс", солідарно з ТОВ "Хімічні Технології" та ДП "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" пені за прострочену заборгованість за відсотками за Кредитним договором №121/12-KLMV від 29.05.2012 у період з 03.03.2014 по 01.03.2015 включно.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно пунктів 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 256 ЦК України під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В статті 253 даного Кодексу вказується, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

В пункті 2.1.1 кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 19 від 29.01.2015 до кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012) сторони передбачили строки повернення кредиту, не пізніше 26.02.2015 року включно, чи в інші строки, встановлені в кредитному договорі.

Позивач здійснив розрахунок пені за прострочену заборгованість за тілом кредиту за період з 27.01.2015 по 29.02.2016 та пені за прострочену заборгованість за процентами за період з 03.03.2014 по 29.02.2016.

Так, з позовної заяви Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК" В.І.Славінський вбачається, що останній звернувся до Господарського суду міста Києва 02.03.2016, отже з пропуском строку позовної давності, а тому заяви відповідачів про застосування строку позовної давності до позовних вимог ПАТ "Златобанк" про стягнення з відповідачів пені за прострочену заборгованість за тілом кредиту за період з 27.01.2015 по 01.03.2015 включно та пені за прострочену заборгованість за процентами за період з 03.03.2014 по 01.03.2015 включно підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та встановив, що в останньому допущено помилки у визначенні періоду простроченого грошового зобов'язання, розрахунок проведено за період більше 6 місяців в порушення положень ч. 6 ст. 232 ГК України.

За розрахунком суду, обґрунтованою є сума пені у розмірі 48 941 023, 36 грн. за прострочену заборгованість за тілом кредиту, яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання за період не більше 6 місяців з 02.03.2015 по 02.09.2015 та сума пені у розмірі 5 581 060, 63 грн. за прострочену заборгованість за процентами, яка розрахована за період не більше 6 місяців з 02.03.2015 по 02.09.2015.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3 % річних та встановлено, що нарахування відповідають вимогам законодавства, зокрема, проведені з урахуванням моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання та за відповідний період прострочення.

Згідно п. 4.3. договору, за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов'язань за цим кредитним договором, передбачених п. 3.4. (зокрема, але не виключно, ненадання/несвоєчасне надання документів, передбачених цим кредитним договором (баланс, звіт про фінансові результати тощо), позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 5 000, 00 грн.

Крім того, суд відзначає, що у випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, допускається можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.05.2011 у справі №42/252, від 27.04.2012 у справі №06/5026/1052/2011 та від 09.04.2012 у справі №20/246-08, а також у постанові Вищого господарського суду України від 16.02.2016 у справі № 910/20528/15.

Таким чином, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів 5 000,00 грн. - штрафу за неналежне виконання зобов'язання, передбаченого п. 4.3. кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 та 3 437 005, 60 грн - 3% річних згідно статті 625 ЦК України та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та пояснення в їх сукупності, у задоволенні клопотання відповідача-1 про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) на 70 % до 21 768 625, 90 грн., суд відмовляє, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу Україниі статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Таким чином, враховуючи те, що спір у даній справі виник через неналежне виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань, щодо повернення наданих кредитних коштів у передбачений кредитним договором строк, а також те, що відповідачем-1 не надано суду доказів, які б спростовували вину Товариства з обмеженою відповідальністю " Хімічні технології" щодо несвоєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування тілом кредиту, суд визнає вимогу відповідача-1 необґрунтованою, відповідно у задоволенні відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК" Славінський В.І. задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімічні технології" (61057, м. Харків, вул. Римарська, буд. 22, офіс 39-3, ідентифікаційний код - 32028975), Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехпласт" (08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Ломоносова, буд. 40, ідентифікаційний код - 33414798), Дочірнього підприємства "Сентекс" (03039, м. Київ, провулок Червоноармійський, буд. 14, корпус 4, офіс 8, ідентифікаційний код - 32552242) та Дочірнього підприємства "ІНТЕРГЛАСТ" фірми "ГЛАСТ ГМБХ" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Курсова, буд. 40, ідентифікаційний код - 32374539) на користь Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52, ідентифікаційний код - 35894495) 5 442 466 (п'ять мільйонів чотириста сорок дві тисячі чотириста шістдесят шість) доларів США 68 центів - заборгованості по кредиту, 1 300 067 (один мільйон триста тисяч шістдесят сім) доларів США 05 центів - заборгованості за процентами, 54 522 083 (п'ятдесят чотири мільйони п'ятсот двадцять дві тисячі вісімдесят три) грн. 99 коп. - пені, 3 437 005 (три мільйони чотириста тридцять сім тисяч п'ять) грн. 60 коп. - 3 % річних, 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. - штрафу та 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 06.07.2016.

Суддя Бондарчук В.В.