КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Справа№ 910/3784/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Алданової С.О.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників сторін:

від позивача не з'явились.

від відповідача: не з'явились.

розглянувши

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська

страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 21.04.2016 року

у справі № 910/3784/16 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова

компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Українська

страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

про стягнення 12 341,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2016 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс груп" (04050, місто Київ, вулиця Глибочицька, будинок 44, ідентифікаційний код 24175269) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова, будинок 32 літера А, ідентифікаційний код 30859524) 12341 (дванадцять тисяч триста сорок одну) грн. 29 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієна Іншуранс груп" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2016 року у справі №910/3784/16 прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду № 09-52/2390/16 від 21.06.2016 р. справу № 910/3784/16, у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2016 р., справу № 910/3784/16 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Баранець О.М., судді: Алданова С.О., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського від 21.06.2016 року прийнято вказану вище апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи №910/3784/16.

В судове засідання 21.06.2016 року представники позивача відповідача не з'явилися.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників позивача та відповідача, враховуючи що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 19 лютого 2014 року в місті Богодухів сталась дорожньо-транспортна пригода за участі двох автомобілів, зокрема, відбулось зіткнення автомобіля "Renault Premium", державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, з автомобілем "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4 Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало те, що водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_2, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував погодних умов, не впорався з керуванням та допустив наїзд на автомобіль "Renault Premium", державний номерний знак НОМЕР_1, чим порушив пункт 12.1. Правил дорожнього руху України. Дані обставини підтверджуються довідкою ДАІ про обставини ДТП та Відомостями про дорожньо-транспортну пригоду, копії яких наявні в матеріалах справи.

Постановою Богодухівського районного суду від 11.03.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1 КУпАП та ст. 124 КУпАП. Застосовано у відношені нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3740,00 грн.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль "Renault Premium", державний номерний знак НОМЕР_1 (застрахований автомобіль), який згідно долученої до матеріалів справи копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить товариству з обмеженою відповідальністю "Рибконсервний завод "Екватор" на праві власності. Застрахований автомобіль на час дорожньо-транспортної пригоди перебував під керуванням ОСОБА_3, який має право користування вказаним транспортним засобом. Автомобіль "Renault Premium", державний номерний знак НОМЕР_1, застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами від 30 грудня 2013 року №28-2107-123-00645 (далі - договір). Копія цієї угоди наявна в матеріалах справи.

На підставі вищевказаного, за умовами договору, враховуючи рахунок-фактуру СТО від 21 лютого 2014 року № СФ-0000132, позивачем складено страховий акт від 18 березня 2014 року, відповідно до якого Компанія розрахувала та виплатила страхове відшкодування в розмірі 24895,50 грн. на рахунок ремонтного СТО застрахованого автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням від 21 березня 2014 року № 7531. У матеріалах справи міститься копія листа публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від 24 лютого 2014 року № р3-01-03-1-0/0175 щодо надання ним згоди, як вигодонабувачем за договором, провести зарахування страхового відшкодування на рахунок СТО.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Компанія, сплативши страхове відшкодування, набула права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Із матеріалів справи вбачається, що шкоду заподіяно водієм автомобіля "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4 під час експлуатації вказаного автомобіля. Його вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено постановою Богодухівського районного суду від 11 березня 2014 року, копія якої наявна в матеріалах справи.

На час скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як особи, що на законних підставах експлуатує автомобіль "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_2, застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) № АЕ/1640968 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн., діючий станом на 19 лютого 2014 року).

Отже, Товариство є особою, на яку вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_2, на час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На підтвердження виконання робіт з відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, в матеріалах справи наявна копія видаткової накладної від 7 квітня 2014 року № РН-0000199 та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 7 квітня 2014 року № ОУ-000065.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, а звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Окрім того, Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015року №3-50гс15.

Вищевикладене спростовує доводи відповідача щодо необхідності врахування зносу при розрахунку суми страхового відшкодування в даному випадку. Крім того, з наявних у матеріалах справи документів вбачається, для відновлення попереднього стану пошкодженого автомобіля були використані нові вузли та деталі, що унеможливлює врахування зношеності такого.

Відповідачем не надано доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, і також Товариство не спростувало розраховану позивачем суму страхового відшкодування.

Отже, до позивача у зв'язку зі здійсненою страховою виплатою за вищеописаною дорожньо-транспортною пригодою перейшло право вимоги до відповідача на суму відшкодування.

22 квітня 2014 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до відповідача із заявою № 11/8694 на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу. Копія вказаної заяви наявна в матеріалах справи.

З копії банківської виписки про рух грошових коштів на рахунку позивача вбачається, що 27 червня 2014 року відповідач частково сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 11554,21 грн.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в статті 9 Закону України "Про страхування".

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АЕ/1640968 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, у відповідача в зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди виник обов'язок відшкодувати позивачу шкоду у розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до Товариства. Отже, до стягнення з відповідача підлягає сума грошових коштів, яка не перевищує фактичну вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у межах ліміту відповідальності відповідача, за вирахуванням суми франшизи та раніше сплаченої частини суми страхового відшкодування, тобто в розмірі 12341,29 грн.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Враховуючи те, що сума страхового відшкодування в розмірі 12341,29 грн. підтверджена належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач не надав документів на підтвердження сплати позивачу зазначеної суми, тому вимоги щодо стягнення даної суми грошових коштів є законними та доведеними.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2016 року у справі №910/3784/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/3784/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.О. Алданова

Л.Г. Сітайло