РІШЕННЯ

"15" червня 2016 р.Справа № 921/224/16-г/14

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В. розглянув справу

за позовом Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону, вул. Новий Світ, 41, м. Тернопіль, 46003, в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області, вул. Шашкевича, 3, м. Тернопіль, 46008,

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль, вул. Галицька, 1, м. Тернопіль, 46002

про cтягнення заборгованості в сумі 207 125 грн.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1-1/405 від 06.03.15 р.,

відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 14/254 від 11.02.16 р.,

прокурора: Табака Ю.Б., посвідчення №036342 від 19.11.15 р.

Суть справи :

Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області звернувся до господарського суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя про відшкодування збитків в сумі 207 125 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, які підтримані у судовому засіданні його повноважним представником та прокурором, позивач посилається на несанкціоноване видалення суб'єктом господарювання твердих побутових відходів, що в свою чергу, призвело до засмічення земельної ділянки та завдало шкоди навколишньому природному середовищу.

Відповідач позовні вимоги заперечує у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність. При цьому, Відділ зазначає, що заявлена до стягнення сума збитків є необґрунтованою, оскільки здійснений контролюючим органом розрахунок розміру заподіяної шкоди виконаний на підставі недостовірних відомостей щодо об'єму відходів та площі засмічення.

Разом з тим, 25.05.2016р. відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №819/597/16 за адміністративним позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування припису ДЕІ у Тернопільській області від 29.03.2016р. №3-2/1096.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

З огляду на наведені приписи законодавства, враховуючи предмети даного судового розгляду та адміністративного позову, судом не встановлено, передбачених ст.79 ГПК України, обов'язкових підстав для зупинення провадження у справі, а відтак у задоволенні клопотання з даного приводу судом відмовлено.

Учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 20,22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін та прокурора.

Розгляд справи відкладався та у судовому засіданні неодноразово оголошувалась перерва з підстав, викладених у відповідних ухвалах та формулярах (протоколах) судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та думку прокурора, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Вимогами ст. 121 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в судах у випадках, визначених Законом.

В силу ст.ст. 20, 36-1 Закону України "Про прокуратуру", при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів держави при наявності порушень економічних державних інтересів, внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Водночас, державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневих і підземних вод відноситься до компетенції спеціально уповноважених органів державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів (ст. 20 Закону).

Так, Державна екологічна інспекція у Тернопільській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами та підприємствами здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

28.03.2016 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області здійснено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Біла на території Білецької сільської ради Тернопільського району, за наслідками проведення якого контролюючим органом складено Акт обстеження засмічення земельної ділянки.

Вказаним документом зафіксовано засмічення земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні Квартирно-експлуатаційному відділу м. Тернополя, будівельними відходами та відходами деревини. Загальна площа засміченої ділянки становить 100 м. кв., об'єм відходів 28,7 м.куб., місця засмічення, вид відходів та їхній об'єм відображені на план-схемі земельної ділянки; всі обміри проводились мірною стрічкою ТОРЕХ30 - свідоцтво про повірку від 18.03.16 р. №206 ( додаткові пояснення від 31.05.16 р. 31-1/1987).

З метою усунення виявлених недоліків та порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час обстеження, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області ОСОБА_3 винесено припис №3-2/1096 від 29.03.2016р. із терміном виконання останнього до 10.07.2016р.

Крім того, зважаючи на виявлені порушення норм природоохоронного законодавства, контролюючим органом, на підставі "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням та засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства" (затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.10.1997р. №171) проведено розрахунок розміру відшкодування збитків, завданих навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами, сума яких становить 207 125 грн.

Проте, заподіяна відповідачем шкода у добровільному порядку відшкодована не була, що слугувало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до суду.

У відповідності до ст.2 Закону України "Про охорону земель" об'єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

У свою чергу, в силу вимог ст.35 даного нормативного акту, власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані, поряд з іншим: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям.

За приписами ст. 33 Закону України "Про відходи", зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

На кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів.

Видалення відходів здійснюється відповідно до встановлених законодавством вимог екологічної безпеки з обов'язковим забезпеченням можливості утилізації чи захоронення залишкових продуктів за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Зберігання та видалення відходів здійснюються в місцях, визначених органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного та природоохоронного законодавства, за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, в якому визначені види та кількість відходів, загальні технічні вимоги, заходи безпеки, відомості щодо утворення, призначення, методів оброблення відходів відповідно до встановлених умов їх зберігання.

Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у тому числі побутових у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на територіях природно-заповідного фонду, на землях природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, в межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об'єктів, у інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини. Захоронення відходів у надрах допускається у виняткових випадках за результатами спеціальних досліджень з дотриманням стандартів, норм і правил, передбачених законодавством України.

Особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальності, в тому числі і за самовільне розміщення чи видалення відходів (ст.42 Закону).

Однак, в порушення вищеназваних приписів, відповідачем не забезпечено захист земель від засмічення, здійснено самовільне розміщення відходів на земельній ділянці, що призвело до її засмічення, чим навколишньому природному середовищу завдано шкоду в розмірі 207 125 грн.

Так, згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, регламентується ч.2 ст.68 та ч.1 ст.69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", яка передбачає, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Із даними нормами кореспондуються приписи ст.43 Закону України "Про відходи".

Порядок розрахунку шкоди, яка підлягає відшкодуванню, передбачений у Методиці визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення вимог природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 171 від 27.10.1997р.

Відповідно до розділу 3 даної Методики, землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Згідно п.5.1. Методики, розмір шкоди внаслідок засмічення земель обчислюється уповноваженими особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства, на основі актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт засмічення земель, протягом шести місяців з дня виявлення порушення.

У відповідності із п.2.1. наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища "Про затвердження методичних рекомендацій" №685 від 31.12.2008р., підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, зумовленої забрудненням або засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, є матеріали, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, у якому зазначено правопорушення та припис (з вимогою усунення порушення природоохоронного законодавства); протокол про адміністративне правопорушення; акт відбору проб ґрунтів (при забрудненні земельної ділянки); акт обстеження засміченої земельної ділянки; протокол вимірювання показників складу та властивостей проб ґрунтів (при забрудненні земельної ділянки).

При цьому, якщо особу порушника, що заподіяв шкоду, встановити не вдалося (неможливо скласти акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення та видати порушнику припис), розрахунок розміру шкоди здійснюється на підставі акта відбору проб ґрунтів (при забрудненні земельної ділянки) або акта обстеження земельної ділянки, яка засмічена.

З огляду на наведене, складений за наслідками огляду земельної ділянки Акт обстеження засміченої земельної ділянки від 28.03.2016р. та припис №3-2/1096від 29.03.2016р. є належними доказами, які засвідчують порушення господарюючим суб'єктом вимог природоохоронного законодавства у сфері поводження із відходами.

Більше того, здійснення самовільного розміщення відходів, без відповідних дозвільних документів, у непередбаченому для такої мети місці, не заперечує і сам відповідач.

Натомість, підприємство вказує на не відповідність даних щодо об'єму відходів, вказаних у акті обстеження тим, які знаходились на відповідній земельній ділянці, а також посилається на ліквідацію стихійного звалища, що на його думку є підставою для відмови в позові.

Однак, такі твердження відповідача судом оцінюються критично, оскільки усунення наслідків вчиненого правопорушення не знімає з останнього відповідальності за завдану навколишньому природному середовищу шкоду.

Більше того, як встановлено Державною екологічною інспекцією та зафіксовано у Акті позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження із відходами та небезпечними хімічними речовинамивід 18.05.2016р., вимоги припису №3-2/1096 від 29.03.2016р. відповідачем не виконано та стихійне сміттєзвалище не ліквідоване.

Наведеним спростовуються відомості, що наведені відповідачем у Акті огляду військового містечка №23 та листі від 05.05.16 р. №12/724. При цьому суд зазначає, що зі змісту даного документа слідує, що комісія складена із посадових осіб квартирно-експлуатаційного відділу, свої висновки щодо об'єму відходів формувала на основі припущень ( "... знаходилось сміття в кількості не більше 2,0 м 3...", " ... можливо було 2, 0 м. 3..."), а не на підставі фактичних даних.

Не вважає суд належними доказами і матеріали фото фіксації, що долучені до справи квартирно-експлуатаційним відділом. Адже із останніх неможливо встановити ні місця проведення фотозйомки, ні об'єму та складу відходів, які нею зафіксовані.

Суд відхиляє і твердження заявника у судовому засіданні про неправильно визначений державними інспекторами обсяг забруднення території через відсутність відбору позивачем проб ґрунту, позаяк предметом даного спору є відшкодування шкоди, заподіяної засміченням земельної ділянки, але аж ніяк не її забрудненням, що не слід ототожнювати. Чинним законодавством передбачено різну кваліфікацію правопорушень "забруднення земель" і "засмічення земель" та різні способи обчислення розміру шкоди при їх вчиненні (правові позиції з даного приводу викладені ВГСУ у постанові від 05.11.13 р. по справі № 912/384/13-г ).

Таким чином, встановлений екологічною перевіркою факт засмічення відповідачем земельної ділянки є достатнім для відшкодування шкоди незалежно від того, призвело це чи може призвести до забруднення земельної ділянки.

Доводи Відділу про те, що відповідач не є власником виявлених в ході перевірки відходів та не має до них відношення також не приймаються судом до уваги, оскільки земельна ділянка, на якій було виявлено засмічення належить квартирно-експлуатаційному відділу м. Тернопіль, відповідно до Державного акту на правло користування землею Б № 035486 (копія у справі).

З точки зору цивільного законодавства, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1)протиправної поведінки; 2)шкоди; 3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4)вини. У спірних правовідносинах кожен із наведених елементів має місце, а відтак суд в повній мірі погоджується із доводами екологічної інспекції з даного приводу, що викладені у поясненнях від 10.05.16 р. № 1-1/1648.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що факт засмічення земельної ділянки відходами підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку, що останній повинен відшкодувати завдані державі збитки, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, в повному обсязі.

У відповідності до ст.ст.44,49 ГПК України, відшкодовується військовій прокуратурі за рахунок відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 20, 22, 29, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115-117 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль (вул. Галицька, 1, м. Тернопіль, 46002, ід.код 08464162) - 207 125 (двісті сім тисяч сто двадцять п'ять) грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу, внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами в наступних розмірах:

- 30%, що становить 62 137 (шістдесят дві тисячі сто тридцять сім) грн. 50 коп. в доход спеціального фонду Державного бюджету України;

- 50%, що становить 103 562 (сто три тисячі п'ятсот шістдесят дві) грн. 50 коп. в доход спеціального фонду місцевого бюджету Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області;

- 20%, що становить 41 425 (сорок одну тисячу чотириста двадцять п'ять) грн. в доход спеціального фонду місцевого бюджету Тернопільської обласної ради на р/р 0317, код бюджету 24062100, МФО 838012, ідентифікаційний код одержувача 37766394 в ГУДКСУ у Тернопільській області.

3. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль (вул. Галицька, 1, м. Тернопіль, 46002, ід.код 08464162) на користь Військової прокуратури Західного регіону України (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20, , р/р 2783, одержувач УДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення: КЕКВ 2800) - 3 106 (три тисячі сто шість) грн. 88 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 23.06.16 р.

Суддя О.В. Руденко