Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

21 червня 2016 року справа № 927/454/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця",

03680, м. Київ, вул. Тверська, 5

В особі: Регіональна філія "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

49602, м. Дніпропетровськ, Кіровський р-н, пр. Дмитра Яворницького, 108

Відповідач: Державне підприємство "Добрянське лісове господарство"

15011, Чернігівська обл, Ріпкинський р-н, смт. Добрянка, вул. Фрунзе, 24-А

Предмет спору: про стягнення 73510,00 грн.

Суддя В.М. Репех

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1С- представник, дов. від 27.04.2016

від відповідача: ОСОБА_2-представник, дов. від 23.05.2016 року № 11

В судовому засіданні 21.06.2016р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ Українська залізниця подано позов до Державного підприємства Добрянське лісове господарство про стягнення 73510,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у накладній №34020396.

Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги ст. 24, ст. 118, ст.122 Статуту Залізниць України, та вказує на порушення, допущені відповідачем під час перевезення вантажу, у звязку з невірним зазначенням його маси у накладній №34020396.

Відповідач надав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує посилаючись на наступне.

01.11.2015 року ДП "Добрянське лісове господарство" було відправлено на адресу ВАТ "Запоріжсталь" вагон з вантажем - пиловочник, станція призначення ОСОБА_3 Ліве. При навантаженні вагону для відправлення маса вантажу маса вантажу зазначалась на вагонних вагах (150т), заводський номер 0181, ЗВВТ, маса вантажу була визначена точно 65000 кг, про що зазначено в накладній № 34020396.

Відповідно до ст.. 37 Статуту Залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Спосіб визначення маси зазначається в накладній. В зв"язку з тим, що в накладній зазначений спосіб визначення маси, то проводилось точне зважування маси вантажу на вагонних вагах, які пройшли точну повірку 04.07.2015 року.

Відповідач також, зазначає, що позивач в позовній заяві стверджує, що при контрольному зважуванні на станції Нижньодніпровськ виявилось, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній у провізних документах, є меншою на 5050 кг тому був складений комерційний акт РА № 011851/944/2301 від 05.11.2015 року та акт загальної форми.

Наказом Укрзалізниці № 306-Ц затверджений порядок оформлення розслідування та обліку не збережених вантажів, згідно якого повинен бути рапорт про проведення контрольного зважування який обґрунтовує підстави його проведення. Також, у разі складання комерційного акта, станція, на якій проводилось контрольне зважування мала направити протягом 6 годин з моменту закінчення зважування оперативне повідомлення на станцію з якої вагон був відправлений, для проведення службового розслідування. На запит ДП "Добрянське лісове господарство" не надали такої інформації.

Також, відповідач вказує, що акт загальної форми , який є підставою для стягнення штрафних санкцій, складений з порушеннями. В акті не зазначено номер вагів, на яких відбувалося зважування, зазначено тільки, що на електротензометричних, хоча технічний паспорт наданий на тензометричні ваги.

Представником відповідача в судовому засіданні 21.06.2016 року заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу до 10%. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач просить суд прийняти до уваги, що по даній справі мало місце саме недовантаження вантажу, а не перевантаження, а тому така обставина не привела до більшого зношення рухомого складу або можливості руйнації чи пошкодження вагону. Це також не могло призвести до сплати меншого розміру вартості перевезення вантажу, навпаки відповідачем оплачено вартість перевезення за більший розмір ваги, що вказаний в накладній. Крім того, позивачу не завдано жодних збитків та не доведено, що саме недовантаження (в тому числі у встановленому розмірі) могло створити загрозу безпеці руху поїздів або завдати інших збитків.

Справа розглядається на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з залізничної накладної від №34020396 (далі - залізнична накладна), 01.11.2015 зі станції Грибова Рудня Південно-Західної залізниці відправником Державним підприємством Добрянське лісове господарство відправлено до станції ОСОБА_3 Придніпровської залізниці вантаж навал пиловочних пород дерева, у вагоні №67845248. У вказаній накладній вантажоодержувачем визначено ВАТ "Запоріжсталь", м. Запоріджжя, Південне шосе 72.

Відповідно до п. 24 залізничної накладної маса вантажу становить 65000 кг.

Статтею 908 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Аналогічні положення містяться у ст. 307 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 6 Статуту залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут) накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

З наведених норм права вбачається, що між сторонами спору на підставі залізничної накладної виникли правовідносини з перевезення вантажу залізницею.

Відповідно до статей 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Спір між сторонами справи виник, як стверджує позивач, внаслідок допущення вантажовідправником - відповідачем порушення, яке полягає у неправильному зазначені у залізничній накладній маси вантажу.

Позивач вказує, що перевіркою встановлено, фактичну масу вантажу нетто у вагоні №67845248 складає 59950кг, що на 5050 кг менше, ніж вказано відповідачем у залізничній накладній.

Отже, наведені обставини стали наслідком звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 23 Статуту залізниці відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з Правилами оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 (далі - Правила оформлення перевізних документів) може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Як вбачається зі ст. 37 Статуту залізниць та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, (далі - Правил приймання вантажів до перевезення) загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

Відповідно до п. 6.6 Правил оформлення перевізних документів заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил з урахуванням таких особливостей, зокрема, у графах 24 Маса вантажу, визначена відправником та 25 Маса вантажу, визначена залізницею зазначається загальна маса вантажу.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно з 2.3 Правил оформлення перевізних документів у графі 55 Правильність внесених відомостей підтверджую представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниці за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Так, судом встановлено, що у залізничній накладній маса вантажу визначена відправником, тобто відповідачем, (п. 24 накладної), шляхом зважування на вагонних вагах заводський номер №0181,ЗВВТ (п. 26 накладної).

З пункту 28 залізничної накладної вбачається, що вантаж завантажувався у вагон № 67845248 вантажовідправником - відповідачем.

Таким чином, відправник - відповідач підтвердив вірність даних, внесених до залізничної накладної, що і не заперечувалось представниками відповідача в судових засіданнях.

Статтею 129 Статуту залізниці встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах (ч. 2 ст. 129 Статуту).

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів встановлено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Так, по прибутті вагону №67845248 до станції Ніжньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, позивач, скориставшись своїм правом, наданим ст. 24 Статуту залізниць України, здійснив переважування вантажу, за наслідками чого було виявлено, що маса вантажу, зазначена відповідачем у залізничній накладній, не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що було складено комерційний акт РА № 011851/944/2301 від 05.11.2015

Таким чином, обставина невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у накладній, належить до предмету доказування у справі і повинна бути підтверджена комерційним актом.

З розділу Д комерційного акту вбачається, що внаслідок зважування вагону №67845248 з вантажем на справних вагонних електронно-тензометричних вагах (150 т) (остання повірка - 15 жовтня 2015 року) було виявлено, що вага брутто 83050 кг, тара по документу-23100 кг, нетто - 59950 кг, що на 5050 кг менше, ніж вказано у залізничній накладній. Також вказано, що навантаження вантажу вище бортів, у два штабелі; проволочні вязки не порушені вільного місця немає; вагон без торцевих дверей; люки для розвантаження закриті; технічно вагон справний. При повторному зважуванні вага підтвердилася.

По прибутті на станцію призначення спірного вагону в комерційному акті зроблена відмітка про те, що 07.11.2015 під час перевірки вантажу різниці проти даних комерційного акту виявлено не було (розділ Є комерційного акту), що підтверджується також підписом представника вантажоотримувача.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Судом встановлено, що комерційний акт від 05.11.2015 серії РА № 011851/944/2301 підписано зам. ДС, приймальником та здавальником станції (інші працівники залізниці).

Таким чином, суд дійшов висновку, що комерційний акт складено із дотриманням п. 10 Правил складання актів.

З комерційного акту від 05.11.2015 серії РА № 011851/944/2301 вбачається, що різниця маси вантажу виникла не у зв'язку з втратою вантажу, а внаслідок невірного визначення відповідачем маси у залізничній накладній.

В статті 24 Статуту залізниць України зазначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, В свою чергу, статтею 122 Статуту встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

З урахуванням викладеного, відповідач, як відправник вантажу, несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній є обґрунтованими і відповідають матеріалам справи та вимогам Статуту.

Отже, враховуючи приписи статей 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем нараховано штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 73510,00 грн (14702,00 грн.- провізна плата х 5 = 73510,00).

Відносно заперечень відповідача на позов, з посиланням на факт того, що в акті не зазначено номер вагів, на яких відбувалось зважування, а також, те що зважування вантажу було здійснене на засобах ваговимірювальної техніки із простроченим терміном огляду-перевірки, суд зазначає наступне.

Загальні положення, порядок обліку, встановлення, метрологічного забезпечення та обслуговування засобів ваговимірювальної техніки, вимоги до залізничних колій, де встановлюються вагонні ваги, структуру управління ваговим господарством на залізничному транспорті, порядок здійснення контролю за станом засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті визначаються відповідно до Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 за №442 ( далі-Інструкція).

Відповідно до п.1.5. Інструкції, для визначення маси вантажів, що перевозяться залізничним транспортом, можуть застосовуватися електромеханічні (електронні) (далі - електронні) та важільні вагонні ваги для зважування із зупинкою та зважування у русі, а також інші засобах ваговимірювальної техніки (далі- ЗВВТ), передбачені Правилами приймання вантажів до перевезення, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 861/5082.

Відповідно до п.4.1. Інструкції, 4.1., на ЗВВТ за результатами зважування, згідно з якими оформляються перевізні документи під час перевезень залізничним транспортом, поширюється метрологічний нагляд. ЗВВТ підлягають повірці або державній метрологічній атестації.

Повірка чи державна метрологічна атестація ЗВВТ проводиться у порядку, встановленому ДСТУ 2708:2006 "Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення" та ДСТУ 3215-95 "Державна система забезпечення єдності вимірювань. Метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення".

Використання ЗВВТ, які не пройшли повірку або державну метрологічну атестацію, забороняється.

Крім того, під час експлуатації ЗВВТ виконуються такі види робіт з обслуговування, саме як огляд-перевірка, що передбачено п.5.6.-5.7. Інструкції.

Так, згідно встановлених інтервалів проведення повірки та обслуговування ЗВВТ, встановлених Додатком 3 до Інструкції, для ЗВВТ у період строку, встановленого експлуатаційною документацією виробника міжповірочний період становить 1(один) рік, період між оглядом-перевіркою становить 6 місяців.

Відповідно до копії витягу з Технічного паспорту ЗВВТ №14 Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, міжповірочний інтервал ЗВВТ складає 12 місяців. Остання повірка даних вагів на момент складання комерційного акту проводилась 15.10.2015, тобто дані ваги повірені до 15.10.2016.

Одночасно, відповідно до зазначеного Технічного паспорту, наданого позивачем, інтервал між оглядами-перевірками складає 6 місяців. Останній огляд-перевірка був здійснений 15.10.2015, про що міститься відповідна відмітка, тобто ваги є перевіреними до 15.04.2016.

Отже, зважування вантажу, що відбулося 05.11.2015, було здійснене на справних та повірених 150-тонних вагонних вагах станції.

Відповідно наданої Позивачем довідки від 30.05.2016 року № 110/М станція Нижньодніпровськ-Вузол оснащена вагонними вагами № 14, на яких проводиться зважування вагонів. Інших вагонних ваг станція Нижньодніпровськ-Вузол не має.

Виходячи з чого, посилання відповідача є безпідставними та не підтверджені матеріалами справи.

Обов'язок доказування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про застосування до відповідача відповідальності на підставі статей 122, 118 Статуту залізниць України є правомірною, обґрунтованою та документально підтвердженою.

Як зазначалося вище, відповідачем подано клопотання про зменшення розміру штрафу в порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК, та на підставі ч. 2 ст. 233 ГК України і ч. 3 ст. 551 ЦК України, до 10% від зазначеного в позовній заяві розміру штрафу

Представник позивача заперечив проти клопотання.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України встановлено, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За приписом п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з п.6.4. розяснень Президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" (із змінами) відповідно до статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячи з цього, суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

З врахуванням того, що мало місце саме недовантаження, а не перевантаження, вагону, тобто:

- це не вело до більшого зношення рухомого складу або можливості руйнації чи пошкодження вагону;

- це не могло призвести до сплати меншого розміру оплати за перевезення вантажу, навпаки Відповідачем оплачено повну вагу, зазначену в накладній;

- позивачу в даному випадку не завдано ніяких збитків;

- відсутні докази, що саме недовантаження (в тому числі у встановленому розмірі) могло з великою ймовірністю створити загрозу безпеці руху поїздів, як це зазначає Позивач в своїх запереченнях, або завдати інших збитків, а також враховуючи, що сума штрафу є надмірно великою для відповідача, керуючись ст.233 Господарського кодексу України та п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку про доцільність зменшення розміру штрафу до 7351,00 грн.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд зазначає, що в даному випадку судовий збір покладається на відповідача повністю, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1378,00грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Добрянське лісове господарство" (15011, Чернігівська обл, Ріпкинський р-н, смт. Добрянка, вул. Фрунзе, 24-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"(49602, м. Дніпропетровськ, Кіровський р-н, пр. Дмитра Яворницького, 108, рахунок не відомий, ) штраф в сумі 7351,00 грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн., відмовивши в решті позову.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.М.Репех

Повний текст рішення підписано 23.06.2016 року

Суддя В.М.Репех