ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016р. Справа№ 914/1079/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів

до відповідача ОСОБА_2 підприємства Бродиводоканал, м.Броди, Львівська область

про стягнення 24 512,60 грн.

За участі представників:

від позивача: ОСОБА_3 - представник (довіреність №502-4621/2 від 28.12.2015р.);

від відповідача: не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Львівобленерго звернулось з позовом до відповідача ОСОБА_2 підприємства Бродиводоканал про стягнення 24 512,60 грн. заборгованості, з яких 18 085,92 грн. за реактивну електроенергію, 3 445,47 грн. пені, 716,24 грн. три проценти річних та 2 264,97 грн. інфляційних нарахувань.

Ухвалою суду від 22.04.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 23.05.2016р.

Ухвалою суду від 23.05.2016р. розгляд справи відкладено на 08.06.2016р., з підстав наведених в даній ухвалі.

Ухвалою суду від 08.06.2016р. розгляд справи відкладено на 21.06.2016р., з підстав наведених в даній ухвалі.

Представником позивача подано письмове пояснення по справі (вх.№26069/16 від 21.06.2016р.), в якому обґрунтовано помісячні нарахування заборгованості відповідача за період з квітня 2015р. по січень 2016р. (включно), в підтвердження чого долучено витяги з банківських надходжень ПАТ Львівобленерго.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити, з підстав наведених у позовній заяві та письмовому поясненні.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання повторно не забезпечив, причин неявки представника не повідомив, вимоги ухвал суду від 22.04.2016р., від 23.05.2016р. та 08.06.2016р. не виконав. Про відкладення розгляду спору на 21.06.2016р. був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення штрихкодовий ідентифікатор №80 2 від 10.06.2016р., вручено 14.06.2016р. (вх.№26635/16).

Станом на день розгляду спору (21.06.2016р.) від відповідача на адресу суду докази, витребувані ухвалою суду, відзив, заяви та клопотання, в тому числі про відкладення розгляду спору, не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

встановив:

Відповідно до п.1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства Львівобленерго, затвердженого Загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства Львівобленерго, протокол №9 від 20 квітня 2012 року (Державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 27.04.2012р., номер запису 9000338), Публічне акціонерне товариство Львівобленерго (далі Товариство) перейменоване з Відкритого акціонерного товариства Львівобленерго відповідно до вимог Закону України Про акціонерні товариства, є правонаступником Державної акціонерної енергопостачальної компанії Львівобленерго, заснованої відповідно до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 17 серпня 1995 року №156 шляхом перетворення Виробничого енергетичного обєднання Львівенерго у Державну акціонерну енергопостачальну компанію Львівобленерго, згідно з Указом Президента України від 4 квітня 1995 року №282/95 Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України.

30.10.2006р. між Відкритим акціонерним товариством Львівобленерго (правонаступником якого є ПАТ Львівобленерго) (постачальник) та ОСОБА_2 підприємством Бродиводоканал Виконавчого комітету Бродівської міської ради (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №90123 з додатками (надалі - договір) за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку №9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: зазначена в додатку №6 Однолінійна схема.

Відповідно до п.2.2.2. договору постачальник зобовязувався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №1 Обсяги споживання електричної енергії споживачу та субспоживачу); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантійного рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком №11 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності зазначеної в додатку №9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Згідно п.2.3.3 договору споживач зобовязувався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 Порядок розрахунків та №9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п.4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

30.10.2006р. між постачальником та споживачем було укладено додаток №2 Порядок розрахунків до договору №90123 від 30.10.2006р.

Відповідно до п.2 додатку №2 до договору розрахунковим періодом вважається період з 25 числа попереднього місяця до 24 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії.

Згідно п.4 додатку №2 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період.

Згідно п.6 додатку №2 до договору рахунки на оплату платежів, передбачені даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Як стверджує позивач, розрахунки за активну електроенергію за договором проводились як коштами відповідача, так і за рахунок бюджетного фінансування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснював вчасно оплату поставлену йому електричну енергію, однак станом на березень 2016р. заборгованість за спожиту активну електроенергію у відповідача відсутня.

Відповідно до п.6.33. ПКЕЕ, Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, погодженої НКРЕ, затвердженої наказом Мінпаливенерго України від 17.01.2002р. №19, було укладено додатки №7а до договору №90123 від 30.10.2006р. Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії. Згідно з п.2.3.4. договору споживач зобов'язується здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №7а (7б).

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач не здійснював вчасно оплату поставлену йому електричну енергію та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за реактивну електричну енергію, яка станом на березень 2016р. складає 18 085,92 грн.

Позивач, на підставі п.4.2.1. договору, нарахував відповідачу пеню загальна сума якої згідно поданого розрахунку позовних вимог становить 3 445,47 грн. (3 372,82 грн. пеня за порушення термінів сплати за активну електроенергію за період з 06.05.2015р. по 08.10.2015р. та 72,65 грн. пеня за порушення термінів сплати за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії за період з 06.07.2015р. по 13.07.2015р.).

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати, які згідно поданого розрахунку позовних вимог становлять:

- 716,24 грн. три проценти річних, з яких: 691,89 грн. 3% річних за активну електроенергію за період з 06.05.2015р. по 29.02.2016р. та 24,35 грн. - 3% річних за реактивну електроенергію за період з 06.07.2015р. по 29.02.2015р.);

- 2 264,97 грн. інфляційні втрати, з яких: 2 247,83 грн. інфляційні втрати за активну електроенергію за період з 06.05.2015р. по 29.11.2015р. та 17,14 грн. інфляційні втрати за реактивну електроенергію за період з 03.12.2015р. по 17.12.2015р.

Отже, позивач просить стягнути 24 512,60 грн. заборгованості, з яких 18 085,92 грн. заборгованість за реактивну енергію, 3 445,47 грн. пеня, 716,24 грн. три проценти річних та 2 264,97 грн. інфляційні нарахування.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України Про електроенергетику та Правил користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), затверджених Національною комісією регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (в редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005р. №910 із змінами та доповненнями) постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, який укладається між споживачем та постачальником електричної енергії.

Згідно ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно із п. 5.1 ПКЕЕ, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до вимог ст.27 Закону України Про електроенергетику, правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушенням в електроенергетиці є порушення правил користування електричною енергією.

Судом встановлено, що 30.10.2006р. між позивачем і відповідачем укладено договір №90123 про постачання електричної енергії.

Відповідно до п.2.1 договору під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Відповідно до п.1.2. ПКЕЕ, засоби обліку - засоби вимірювальної техніки, у тому числі лічильники, трансформатори струму та напруги, кола обліку, які використовуються для визначення обсягу електричної енергії та величини споживання електричної потужності.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунки за активну електроенергію за договором проводились як коштами відповідача, так і за рахунок бюджетного фінансування.

В порушення умов договору, відповідач не здійснював вчасно оплати за поставлену йому електроенергію та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії. Станом на березень 2016р. заборгованість за спожиту активну електроенергію у відповідача відсутня, а заборгованість за реактивну електричну енергію становить 18 085,92 грн.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4 додатку №2 до договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період.

Згідно абз.2 п.6 додатку №2 до договору тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Відтак, станом на момент прийняття рішення (21.06.2016р.) заборгованість відповідача перед позивачем за реактивну електричну енергію становить 18 085,92 грн.

Згідно ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії в сумі 18 085,92 грн. є обгрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що інфляційні та річні є окремим видом цивільних зобов'язань, які існують в силу прострочення боржником терміну виконання грошового зобов'язання та є за своєю правовою природою відшкодуванням матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається із розрахунку поданого до позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування на загальну суму 2 264,97 грн., з яких: 2 247,83 грн. інфляційні втрати за активну електроенергію за період з 06.05.2015р. по 29.11.2015р. та 17,14 грн. інфляційні втрати за реактивну електроенергію за період з 03.12.2015р. по 17.12.2015р.

Перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань, суд встановив, що позивач провів їх нарахування з порушенням вимог, що ставляться до порядку нарахування інфляційних.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання.

В листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ зазначається, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня .

Враховуючи, що інфляційні втрати нараховуються не на кожний день прострочки, як 3% річних та пеня, отже до задоволення не підлягають нарахування інфляційних втрат за період з 06.05.2015р. по 07.05.2015р. (за 2 дні); за період з 08.05.2015р. по 11.05.2015р. (за 4 дні), за період з 03.06.2015р. (1 день) та за період з 02.09.2015р. по 07.09.2015р. (6 днів).

За розрахунками суду до стягнення з відповідача підлягають втрати від інфляції на загальну суму 1561,14 грн. з яких 1544,00 грн. за прострочення оплати активної електроенергії та 17,14 грн. за прострочення оплати реактивної електронергії.

Як вбачається із розрахунку поданого до позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних на загальну суму 716,24 грн., з яких: 691,89 грн. 3% річних за активну електроенергію за період з 06.05.2015р. по 29.02.2016р. та 24,35 грн. - 3% річних за реактивну електроенергію за період з 06.07.2015р. по 29.02.2015р.

Рахунок за квітень 2015р. отримано відповідачем 24.04.2015р. на суму 54 676,70 грн. із зобовязанням оплати до 05.05.2015р. (включно). Відповідно на цю суму проведено додаткові нарахування за два дні до оплати 08.05.2015р. 43 800,00 грн. Залишок боргу склав 10 876,70 грн., на який проведено нарахування до повної оплати 12.05.2015р.

Відповідно до рахунку за активну електроенергію травень 2015р. відповідачу нараховано 121 497,19 грн. із зобовязанням оплати до 02.06.2015р. (включно). Оплачено 04.06.2015р., тому на цю суму за один день проведено донараховування.

За червень 2015р. за спожиту активну електроенергію нараховано 121 425,43 грн. із зобовязанням оплати до 03.07.2015р. включно. Оплачено: 5 000,00 грн. - переплати з 04.06.2015р. і часткова оплата 25.06.2015р. на суму 26 400,00 грн. Залишок боргу склав 90 025,43 грн., на яку з 06.07.2015 по 13.07.2015р. проведено донарахування. 14.07.2015р. заборгованість оплачена.

За липень 2015р. за спожиту активну електроенергію нараховано 126 980,88 грн. із зобовязанням оплати до 31.07.2015р. (включно). З 03.08.2015р. проведені донарахування за один день до оплати 120 000,00 грн. 04.08.2015р. На залишок боргу 6 980,88 грн. проведені донарахування до повної оплати 06.08.2015р.

Відповідно до рахунку за активну електроенергію за серпень 2015р. відповідачу нараховано 128 860,79 грн. із зобовязанням оплати до 01.09.2015р. (включно). 01.09.2015р. оплачено 2 941,67 грн.; залишилось до оплати 125 900,00 грн., які було сплачено 08.09.2015р., тому на цю суму з 02.09.2015 по 07.09.2015р. проведено донарахування за 6 днів.

За вересень 2015р. нараховано 125 432,62 грн. з вимогою оплати до 02.10.2015р. (включно). 02.10.2015р. оплачено 44 832,62 грн.; залишок боргу склав 80 600,00 грн., на який проведено донарахування з 05.10.2015р. по 08.10.2015р. до погашення заборгованості 09.10.2015р.

За жовтень 2015р. нараховано 126 579,23 грн. з оплатою до 02.11.2015р. (включно). 02.11.2015р. оплачено 23 579,23 грн. На залишок 103 000,00 грн. проведено нарахування до часткової оплати 93 000,00 грн. - 25.11.2015р. (за 22 дні). На залишок 10 000,00 грн. проведено нарахування до оплати 30.11.2015р. (за 5 днів) (з 25.11.2015р. по 29.11.2015р.).

За січень 2016р. нараховано 175 477,39 грн. з оплатою до 01.02.2016р. (включно). Санкції з 02.02.2016р. Оплата пройшла 01.03.2016., тобто через місяць, тому, із врахуванням переплати (175477,39 - 36603,15) = 138874,24 - на цю суму проведено нарахування за 28 днів.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивачем правомірно вказану суму, відтак, вона підлягає до стягнення з відповідача.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У відповідності до п.4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Як вбачається із розрахунку позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача пеню на загальну суму 3 445,47 грн., з яких 3 372,82 грн. пеня за порушення термінів сплати за активну електроенергію за період з 06.05.2015р. по 08.10.2015р. та 72,65 грн. пеня за порушення термінів сплати за реактивну електричну енергію за період з 06.07.2015р. по 13.07.2015р.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що позивачем правомірно нараховано пеню на загальну суму 3 445,47 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача.

Беручи до уваги той факт, що відповідач не реалізував, надані йому законом права на судовий захист, не надав суду належні докази на спростування позовних вимог, не подав належних доказів поважності причин, які завадили йому зявитись у судові засідання та подати відзив, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення частково.

З відповідача підлягає до стягнення 23 808,77 грн. заборгованості, з яких 18 085,92 грн. за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, 3 445,47 грн. пені, 716,24 грн. три проценти річних та 1561,14 грн. інфляційних нарахувань. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №6897 від 08.04.2016р. на суму 1 378,00 грн.

Судовий збір відповідно до ст.49 ГПК України слід покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.26, 27 Закону України Про електроенергетику, ст.ст.11, 525, 526, 530, 549, 610 -612, 625, 627-629 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 230-232, 275 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 підприємства Бродиводоканал (80600, Львівська область, Бродівський район, м.Броди, вул.В.Стуса, буд.22-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства Львівобленерго (79026, м.Львів, Сихівський район, вул.Козельницька, 3; ) 18 085,92 грн. заборгованості за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, 3 445,47 грн. пені, 716,24 грн. три проценти річних, 1561,14 грн. інфляційних нарахувань та 1 338,43 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України, після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 29.06.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.