ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р. Справа № 920/1154/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Гетьман Р.А.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 03.03.2016р. №15;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю від 28.12.2015р. №18-49/1641;

Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, м. Суми (вх. №1512С/1-18)

на ухвалу господарського суду Сумської області від 27.04.2016р.

у справі № 920/1154/14

за скаргою ОСОБА_3 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, м. Суми на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції у справі № 920/1154/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго, м. Суми

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе, м. Суми

про стягнення 1 036 452 грн. 71 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 27.04.2016р. у справі №920/1154/14 (суддя Сопяненко О.Ю. ) в задоволенні скарги від 21.09.2015р. ОСОБА_3 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відмовлено.

Публічне акціонерне товариство Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, м. Суми з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 27.04.2016р. у справі №920/1154/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання на дії державного виконавця.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2016 року суддею доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.05.2016 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Гетьман Р.А.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.06.2016 р.

08.06.2016р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з необхідністю отримання останнім повного тексту постанови Вищого господарського суду України від 31.05.2016р. у справі №920/583/15, відповідно до якої скасовано рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2016р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.03.2016р. в частині визнання недійсним правочину про залік зустрічних однорідних вимог №18-7/2388 від 24.12.2014р у розмірі 778 651,78 грн.(вх.№5867). В обґрунтування вказаного клопотання апелянт зазначає про те, що в оскаржуваній ухвалі, господарський суд першої інстанції посилається на рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2016р. у справі №920/583/15, яке було скасоване вказаною вище постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016р.

У зв'язку з наведеним вище, представник апелянта звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку розгляду апеляційної скарги для викладення змісту своєї правової позиції.

08.06.2016р. на адресу суду від позивача надійшли пояснення, в яких останній просить оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (вх.№5868).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2016р. задоволено клопотання представника апелянта про продовження строку розгляду справи, продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 22.06.2016р.

22.06.2016р. на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (вх.№6478).

22.06.2016р. на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх.№6479), з додатком копією постанови Вищого господарського суду України від 31.05.2016р. у справі №920/583/15, які долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 22.06.2016р. представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції у судове засідання 22.06.2016р. не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №424, проте не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні (т.2, а.с.225).

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте представник ДВС не скористався своїм правом, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника ДВС за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2014 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулось до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» 1 034 073,78 грн. основного боргу, 2 054,53 грн. пені, 324,40 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.08.2014р. у справі №920/1154/14 стягнуто з ОСОБА_3 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе (назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго 1 034 073,78 грн. основного боргу, 2054,53 грн. пені, 324,40 грн. 3% річних, 20 729,05 грн. витрат по сплаті судового збору.

11.11.2014 р. господарським судом Сумської області виданий відповідний наказ.

24.09.2015р. до господарського суду Сумської області Публічне акціонерне товариство Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання подало скаргу на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції по невжиттю заходів, передбачених законодавством, спрямованих на закінчення виконавчого провадження № 45819918 та визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_4 по перерахуванню коштів за розпорядженням № 46641933/53.

В обґрунтування вказаної скарги заявник зазначає, що зобовязання перед ТОВ Сумитеплоенерго на суму 1 057 181,76 грн. припинено у звязку з повним фактичним виконанням рішення по даній справі, оскільки за заявою від 24.12.2014 р. № 18-7/2388 на суму 818 947,77 грн. та за заявою від 15.04.2015 р. № 18-7/691 на суму 222 024,55 грн. були здійснені заліки зустрічних однорідних вимог. У звязку з цим, до відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ була направлена заява про закінчення виконавчого провадження, у звязку з добровільним виконанням боржником рішення.

Проте, виконавче провадження державним виконавцем не закінчено. Зобовязання на суму 16 209,44 грн. припинено шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ.

Крім того, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ розпорядженням № 46641933/53 від 28.08.2015 р. було примусово стягнуто з боржника та перераховано на рахунок ТОВ Сумитеплоенерго 798 786,06 грн., стягнуто судового збору у розмірі 79 826,79 грн. та 51,77 грн. витрат.

11.12.2014р. постановою Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 45819918 з примусового виконання наказу господарського суду Сумської області від 11.11.2014р. № 920/1154/14 про стягнення з ПАТ Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе на користь ТОВ Сумитеплоенерго 1 057 181,76 грн.

Листом від 25.12.2014р. ПАТ Сумське НВО направило ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження ВП № 45819918 на суму 1 057 181,76 грн.

Заявник вказує, що підставою для закінчення виконавчого провадження є добровільне виконання рішення суду по справі № 920/1154/14: зобов'язання на суму 1 040 972,32 грн. було припинене шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою від 24.12.2014р. № 18-7/2388; зобов'язання на суму 16 209,44 грн. було припинено шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ за ВП № 45819918.

В ході уточнення взаємних грошових вимог між позивачем та відповідачем було встановлено, що позивач здійснив часткову оплату заборгованості на користь відповідача у розмірі 255 422,00 грн., у зв'язку з чим, сума, що підлягає заліку становить 818 947,77 грн.

Заявник зазначає, що вказана заборгованість позивача перед відповідачем у розмірі 818 947,77 грн. є припиненою на підставі заяви про залік зустрічних однорідних вимог № 18-7/2388 від 24.12.2014р.

Згідно підписаного акту звірки взаємних грошових зобов'язань за заявою про залік зустрічних однорідних вимог № 18-7/2388 від 24.12.2014р. заборгованість відповідача перед позивачем за наказом господарського суду Сумської області № 920/1154/14 від 11.11.2014р. складає 238 233,99 грн. (без урахування 16 209,44 грн. сплачених на рахунок відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ).

При підписанні акту звірки позивачем не враховано часткове виконання відповідачем судового рішення по справі № 920/1154/14 шляхом перерахування на рахунок ВДВС 16 209,44 грн.

Станом на 14.04.2015р., існувала заборгованість позивача перед відповідачем за Договором-2 за період з січня 2014р. по грудень 2014р. у розмірі 258 177,28 грн.

У зв'язку з наявністю заборгованості ТОВ Сумитеплоенерго у розмірі 258 177,28 грн., ПАТ Сумське НВО звернулося до ТОВ Сумитеплоенерго із доповненням до заяви про залік зустрічних однорідних вимог № 18-7/691 від 15.04.2015р., відповідно до якої, вимоги ПАТ Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе до ТОВ Сумитеплоенерго за Договором-2 за період з січня 2014р. по грудень 2014р. на суму 222 024,55 грн. припиняються шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог позивача до відповідача за договором № 9 від 09.04.2014р. на суму 222 024,55 грн.

На думку заявника, ним було здійснено залік зустрічних однорідних вимог: за заявою від 24.12.2014р. № 18-7/2388 - 818 947,77грн., за заявою від 15.04.2015р. № 18-7/691 - 222 024,55 грн.

Зобов'язання на суму 16 209,44 грн. було припинено шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ за ВП № 45819918.

Отже, на думку апелянта, зобов'язання відповідача перед позивачем на суму 1 057 181,76 грн. припинені у зв'язку з фактичним виконанням судового рішення по справі № 920/1154/14.

25.12.2014 р. заявником подано до відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ заяву про закриття виконавчого провадження ВП №45819918 у зв'язку з фактичним, на думку заявника, виконанням виконавчого документа.

Однак, відділом державної виконавчої служби Сумського МУЮ не закрите виконавче провадження ВП №45819918, а тому на думку заявника, бездіяльність останнього є незаконною.

Колегія суддів враховує наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Приписами статті 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці. Державний виконавець, як службова особа держави, зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 601 ЦК України встановлено такий спосіб припинення зобов'язання як зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

При цьому, відповідно до вимог ст.601 ЦК України, зарахування можливе при наявності таких умов: зустрічність вимог, це означає, що сторони беруть участь у двох зобов'язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов'язанні є боржником в іншому зобов'язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі); зрілість вимог необхідно щоб термін виконання зобов'язань вже настав, або був визначений моментом предявлення вимоги, чи що б термін не був указаний взагалі, тобто виконання можна вимагати в будь-якій момент; ясність вимог.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, для якого достатньо заяви однієї сторони. За наявності всіх наведених вище умов згоди іншої сторони для зарахування не потрібно.

Закон України "Про виконавче провадження" не містить заборони щодо можливості проведення зарахування зустрічних вимог на стадії виконання судового рішення.

Виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу. Зарахування зустрічних однорідних вимог на цій стадії може відбуватися не інакше як на підставах та у порядку, визначених Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Крім того, рішенням господарського суду Сумської області від 25.01.2016р. у справі №920/583/15, яким було визнано недійсним односторонній правочин ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання», вчинений у формі заяви від 24.12.2014р. №18-7/2388 про залік зустрічних однорідних вимог.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.03.2016р. вказане рішення господарського суду першої інстанції було залишено без змін.

Однак, постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.03.2016р. та рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2016р.було скасовано в частині визнання недійсним одностороннього правочину про залік зустрічних однорідних вимог, вчиненого ПАТ «Сумське машинобудівне науково виробниче обєднання» у формі заяви від 24.12.2014р. №18-7/2388, в частині зарахування 785550,32 грн. та в цій частині було прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Приписами частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

А отже, правочин про залік зустрічних однорідних вимог за заявами від 24.12.2014р. №18-7/2388 та від 15.04.2015р. №18-7/691 є дійсним.

Приписами статті 204 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, припинення зобовязання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення є можливим, оскільки такий спосіб припинення зобовязання передбачений нормами ст. 203 ГК України та ст. 601 ЦК України, та є одним із способів виконання судового рішення.

Отже, оскільки в даному випадку при наявності умов для зарахуванням зустрічних однорідних вимог, передбачених ст. 601 ЦК України та за відсутності випадків недопустимості зарахування зустрічних вимог, передбачених статтею 602 ЦК України, а також за відсутності прямої заборони Законом України "Про виконавче провадження" на здійснення під час виконавчого провадження заліку зустрічних однорідних вимог, зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення є можливим.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції.

Аналогічної правової позиції дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 01.10.2014р. у справі №922/3683/13.

Місцевий господарський суд відмовляючи в задоволенні скарги на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, посилаючись на положення частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України зазначив, також, про те, що заявником було пропущено строк для звернення з відповідною скаргою.

Проте, з такими висновками колегія суддів погодитись не може.

Так, приписами частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як зазначає апелянт про не вчинення дій з боку відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ йому стало відомо лише 11.09.2015р. при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, після чого останній у визначений частиною статті 121-2 ГПК України строк звернувся з відповідною скаргою на дії державного виконавця до господарського суду Сумської області.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо пропуску апелянтом строку для звернення зі скаргою на дії державного виконавця про не вчинення дій, спрямованих на закінчення виконавчого провадження №45819918.

Також, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ ОСОБА_4 розпорядженням № 46641933/53 від 28.08.2015р. було примусово стягнуто з відповідача та перераховано на рахунок ТОВ Сумитеплоенерго 798 786,06 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 79 826,83,79 грн. та 51,77 грн. витрат.

Місцевий господарський суд, з посиланням на приписи статей 17 та 32 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку про те, що саме державному виконавцю надано право примусово виконувати рішення суду, звертати стягнення на кошти боржника.

Проте, колегія суддів з такими висновками погодитись не може.

Апелянт, в апеляційній скарзі зазначає про те, що у судовому засіданні господарського суду Сумської області представником відділу державної виконавчої служби Сумського МУЮ зазначено про те, що вказаним розпорядженням було розподілено грошові кошти в сумі 755 915,79 грн. та 122 748,87 грн., що надійшли 06.08.2015р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні наказу №920/1154/14 від 11.11.2014р. наступним чином: 798 786,06 грн. на користь ТОВ «Сумитеплоенерго», 79 826,83 грн. на сплату виконавчого збору та 51,77 грн. на сплату витрат виконавчого провадження.

Так, дійсно, як вбачається з вказаного розпорядження, грошові кошти в сумі 755 915,79 грн. та 122 748,87 грн., що надійшли 06.08.2015р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні наказу №920/1154/14 від 11.11.2014р. розподілені наступним чином: 798 786,06 грн. на користь ТОВ «Сумитеплоенерго», 79 826,83 грн. на сплату виконавчого збору та 51,77 грн. на витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані грошові кошти були зараховані на рахунок ВДВС Сумського міського управління юстиції шляхом добровільного перерахування боржником на казначейський рахунок виконавчої служби платіжними дорученнями №24239 від 06.08.2015р. на суму 755915,79 грн. та від 27.07.2015р. №23689 на суму 122748,87 грн.

У графі «призначення платежу» платником було вказано, що грошові кошти спрямовані на погашення заборгованості ПАТ «Сумське НВО» перед ТОВ «Інком» за виконавчим провадженням №48174759.

Отже, вказаним розпорядженням державним виконавцем перераховано всі кошти на рахунок стягувача ТОВ «Сумитеплоенерго».

Відповідно до приписів статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

У статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» наведений вичерпний перелік заходів примусового виконання рішень, проте грошові кошти, розподілені розпорядженням №46641933/53 не були отримані відділом держаної виконавчої служби Сумського управління юстиції жодним із способів звернення примусового стягнення, передбачених статтею 32 названого Закону.

Колегія суддів зазначає, що жодним нормативно правовим актом не передбачений механізм розподілення державним виконавцем добровільно сплачених боржником коштів та зміни призначення платежу на користь іншого стягувача.

Приписами статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» регулюється порядок виплати стягнутих сум.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (частина 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами статей 43,44 Закону України «Про виконавче провадження» визначено черговість та пропорційність розподілу стягнутих сум.

Відповідно до частини 2 статті 44 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнута сума недостатня для задоволення в повному обсязі усіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Отже, законодавством визначений механізм розподілу лише грошових коштів, отриманих державним виконавцем внаслідок примусового стягнення грошових коштів.

Таким чином, на думку колегії суддів, державним виконавцем безпідставно змінено призначення платежів за платіжними дорученням №24239 від 06.08.2015р. на суму 755915,79 грн. та №23689 від 27.07.2015р. на суму 122748,87 грн.

За таких обставин, висновок місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні скарги на дії державного виконавця щодо визнання неправомірною бездіяльності посадових осіб відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції по невжиттю заходів, передбачених законодавством, спрямованих на закінчення виконавчого провадження № 45819918 та визнання неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_4 по перерахуванню коштів за розпорядженням № 46641933/53. не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, та дійшов передчасних висновків, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому ухвала господарського суду Сумської області від 27.04.2016р. у справі №920/1154/14 підлягає скасуванню, скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, м. Суми на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції слід задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 99, 101, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, м. Суми задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 27.04.2016р. у справі №920/1154/14 скасувати.

Скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, м. Суми на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського управління юстиції задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції по невжиттю заходів, передбачених законодавством, спрямованих на закінчення виконавчого провадження № 45819918.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_4 по перерахуванню коштів за розпорядженням № 46641933/53.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 24.06.2016р.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Гетьман Р.А.