КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. cправа№ 910/3250/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Лєпорська О.В.

відповідача - Чеботарьова І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду м. Києва від 19.04.2016 р.

у справі № 910/3250/16 (суддя - Карабань Я.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення 14 862 639,53 грн

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення з відповідача на користь позивача 14 862 639,53 грн за договором на розподіл природного газу № 14-141-ТН від 10.04.2014 р. та додаткової угоди № 1 до нього від 03.12.2014 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.04.2016 р. у справі № 910/3250/16 позов задоволено частково, припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10 207 014,36 грн основної заборгованості; стягнуто з відповідача на користь позивача основну заборгованість в сумі 4 655 625,17 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині стягнення з відповідача 4 638 600,86 грн основного боргу та прийняти нове рішення про відмову в позові в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» керуючись ст. 601 ЦК України, заявила про часткове припинення зобов'язання перед ПАТ «Маріупольгаз» шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості з відповідача на вказану суму.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.06.2016 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

10.04.2014 р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» (далі - газорозподільче підприємство) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - замовник) укладено договір на розподіл природного газу № 14-141-ТН (далі - договір).

03.12.2014 р. між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду № 1 (далі - додаткова угода).

Відповідно до п. 2.1 договору, в редакції додаткової угоди, газорозподільне підприємство зобов'язується у 2014 та 2015 роках надати замовнику послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Згідно з п. 2.2 договору замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами (далі - ГРМ) у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору.

Як передбачено п. 3.1 договору, договірні обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ визначаються в додатку № 1 до договору.

Обсяг протранспортованого природного газу ГРМ підтверджується підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ (далі - акт наданих послуг), що оформлюється на підставі даних комерційних вузлів обліку (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 3.10 договору акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством.

У відповідності до п. 5.5 договору у випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник (у тому числі гарантований постачальник) проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 11.1 договору, в редакції п. 3 додаткової угоди, договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01.01.2014 р. і діє в частині надання послуг до 31.12.2015 р., а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

На виконання умов укладеного договору, протягом січня - грудня 2014 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надало ПАТ «Маріупольгаз» послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами на загальну суму 31 810 814,16 грн, що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу газорозподільними мережами.

В свою чергу, за 2014 рік позивачем було здійснено оплату відповідачу за укладеним договором на загальну суму 21 931 089,28 грн, що підтверджується банківською випискою за 2014 рік.

Існуюча заборгованість замовника за 2014 рік становила 9 879 724,88 грн та була погашена за рахунок грошових коштів, отриманих від замовника за послуги з транспортування природного газу ГРМ в 2015 році.

Також, на виконання умов договору протягом січня - грудня 2015 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надало ПАТ «Маріупольгаз» послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами на загальну суму 59 114 913,52 грн, що підтверджується актами наданих послуг з транспортування природного газу газорозподільними мережами.

Встановлено, що відповідачем зроблені заяви від 30.11.2015 р. № 26-8248/1.2-15 та від 22.12.2015 р. № 26-9789/1.2-15 про зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення грошового зобов'язання відповідача перед позивачем за договором на загальну суму 24 574 470,74 грн, а також позивачем здійснено аналогічне зарахування на підставі його заяви від 23.11.2015 р. № 04-2379 на суму 1 080 504,96 грн.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що грошові зобов'язання відповідача перед позивачем припинилися на загальну суму 25 654 975,70 грн.

Крім того, відповідно до заяви ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 24.03.2016 р. № 26-1614/1.2-16, останнє повідомило ПАТ «Маріупольгаз» про часткове припинення грошового зобов'язання перед позивачем за договором у розмірі 4 638 600,86 грн.

Разом з тим судом встановлено, що сума у розмірі 4 638 600,86 грн, на яку відповідачем заявлено припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог у вищевказаній заяві, є предметом спору у справі № 905/541/16 про стягнення 430 562,20 грн та у справі № 905/1252/16 про стягнення, зокрема, 4 208 038,66 грн за позовом ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ПАТ «Маріупольгаз».

Таким чином, сума, на яку відповідачем заявлено припинення грошового зобов'язання зарахуванням, не є безспірною, оскільки станом на момент ухвалення судом рішення у даній справі Господарським судом Донецької області у справах № 905/541/16 та № 905/1252/16 досліджуються позовні вимоги на предмет їх правомірності.

Відповідно до п. 22 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.03.2009 р. № 01-08/163 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» припинення зобов'язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, якщо між сторонами не залишилися спірних (неврегульованих) питань; наприклад, якщо позивач заперечує існування своєї заборгованості перед відповідачем, у господарського суду немає підстав для висновку про відсутність предмета спору.

Враховуючи наведене, не відбулося припинення грошового зобов'язання відповідача перед позивачем, яке виникло на підставі виконання укладеного договору, на суму 4 638 600,86 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, здійснене відповідачем на підставі його заяви від 24.03.2016 р. № 26-1614/1.2-16.

Таким чином, вартість послуг з урахуванням припинення грошового зобов'язання зарахуванням складає 65 270 751,98 грн (90 925 727,68 грн - 25 654 975,70 грн).

Відповідач оплатив послуги частково на суму 50 408 112,45 грн, що підтверджується випискою із поточного рахунку позивача щодо надходження від відповідача грошових коштів у рахунок оплати послуг, наданих на підставі договору.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, не виконав умови укладеного договору щодо своєчасної оплати за поставлений газ, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 14 862 639,53 грн

Як зазначалося вище, після порушення провадження у даній справі відповідачем було здійснено перерахування грошових коштів в сумі 10 207 014,36 грн на користь позивача у рахунок оплати послуг, наданих на підставі укладеного договору, що підтверджується платіжним дорученням від 05.04.2016 р. № 4002715.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на те, що відповідачем частково погашено перед позивачем заборгованість вже після звернення останнього до господарського суду із позовом у даній справі, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що провадження в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з транспортування природного газу в сумі 10 207 014,36 грн підлягає припиненню.

Таким чином, враховуючи часткову сплату боргу відповідачем в процесі розгляду справи, залишок заборгованості останнього перед позивачем складає 4 655 625,17 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виходячи зі змісту правовідносин сторін спору, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором ( ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Таким чином, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 4 655 625,17 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк сплати, у відповідності до умов договору є таким, що настав, а тому судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу у сумі 4 655 625,17 грн.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 19.04.2016 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 19.04.2016 р. у справі № 910/3250/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/3250/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран