ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016р. Справа№ 914/850/16

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-ХПП», Хмельницька обл., Волочиський р-н, смт. Війтівці;
до відповідача-1:Товариства з обмеженою відповідальністю «Варіант Агро Буд», м. Харків;
до відповідача-2:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів;
про:стягнення неустойки, штрафу, зобов'язання здійснити поставку частини недопоставленого та неякісного товару за договором поставки №48 від 28.04.2015р.

Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача:Кравчук О.В. - представник (довіреність б/н від 15.03.2016р.);
від відповідача-1: від відповідача-2: Харченко І.М. - представник (довіреність б/н від 04.04.2016р.); не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. За клопотанням відповідача здійснювалася технічна фіксація судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

СУТЬ СПОРУ:

30.03.2016 року на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява ТОВ «Агротек-ХПП» (Позивач) до ТОВ «Варіант Агро Буд» (Відповідач-1), ФОП ОСОБА_2 (Відповідач-2) про стягнення штрафних санкцій за прострочення поставки товару згідно Договору поставки № 48 від 28.04.2015р. та зобов'язання здійснити поставку частини недопоставленого та неякісного товару за договором поставки №48 від 28.04.2015р.

Ухвалою суду від 01.04.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 11.04.2016р. В подальшому розгляд справи відкладався на 05.05.2016р. та 17.05.2016р. Ухвалою суду від 17.05.2016р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів та розгляд справи відкладено на 14.06.2016р. В подальшому розгляд справи відкладено на 21.06.2016р.

Представник позивача в судове засідання 21.06.2016р. з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила задоволити їх повністю, з підстав зазначених в позовній заяві та письмових поясненнях до неї.

В засіданні зазначила, що 28.04.2015р. між позивачем та відповідачем укладено Договір поставки №48, відповідно до якого відповідач-1 зобов'язався передати у власність позивача обладнання для зерносховищ, найменування, кількість, комплектність, ціна та асортимент якого визначені у специфікаціях на кожну окрему партію товару та/або рахунках-фактурах, що підтверджується відповідними товарно-розпорядчими документами, а позивач приймає на себе зобов'язання прийняти такий товар та оплатити його повну вартість згідно умов Договору. Пунктом 3.3 Договору передбачено, що покупець зобов'язується оплачувати вартість товару згідно умов підписаної специфікації. Як зазначає представник позивача, сторонами були підписані Специфікації № 1, 2, 3 до Договору поставки №48 від 28.04.2015р. На виконання умов Договору та специфікацій позивач перерахував відповідачу-1 5200000,00 грн. авансу. Враховуючи зазначене, згідно умов Договору та Специфікацій до нього, відповідач-1 повинен був поставити обумовлений в специфікаціях товар до 29.06.2015р. (за Специфікацією №1) та 29.07.2015р. (за Специфікацією №2). Разом з тим, відповідач-1 прострочив поставку вказаного товару, а також поставив товар неналежної якості. А тому, позивач просить стягнути з відповідача-1 2680421,06грн., з яких неустойка в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого у строк товару за кожен день такого прострочення в сумі 2063494,70грн., штраф у розмірі 7% від вартості непереданого у строк товару в сумі 490396,41грн., неустойка в розмірі три відсотка річних від вартості непереданого у строк товару в сумі 126529,95грн. та зобов'язання відповідача-1 здійснити поставку на користь позивача частини недопоставленого та неякісного товару за договором поставки №48 від 28.04.2015р. Крім цього, враховуючи те, що за сплату відповідача-1 штрафних санкцій за Договором поставки поручився відповідач-2 згідно укладеного 30.04.2015р. Договору поруки, позивач просить стягнути з відповідача2 солідарно 5000,00 грн.

Представник відповідача-1 в судове засідання 21.06.2016р. з'явився, проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в їх задоволенні повністю, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях до нього.

В засіданні зазначив, що за умовами укладеного між сторонами договору та специфікацій дотримання відповідачем-1 строків поставки товару можливе лише за умови своєчасного виконання ним п.п. 2.2 та 2.3 Специфікацій. Так, відповідно до п.2.2 Специфікацій позивач, окрім авансу, повинен був оплатити ще 40% вартості товару раніше дати поставки товару. В пункті 4.2.1 Договору сторони обумовили, що відповідачу-1 надається право в разі порушення покупцем строків оплати товару, визначених умовами специфікацій, затримати поставку товару на строк затримки оплати товару. Оскільки позивачем своєчасно не було оплачено 40% вартості товару, відтак і обов'язок поставити товар у відповідача ще не наступив. Разом з тим, не зважаючи на факт відсутності оплати товару, весь товар обумовлений в Договорі позивачу було поставлено. З приводу неякісності товару, то представник відповідача-1 заперечив, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували дефект якості товару. З огляду на викладене, просив в позові відмовити повністю.

Відповідач-2 явки свого представника в судове засідання 21.06.2016р. не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце його проведення.

У відзиві на позовну заяву від 08.04.2016р. відповідач-2 просила розглядати справу без її участі. Також зазначила, що між нею та позивачем 30.04.2015р. було укладено Договір поруки відповідно до умов котрого вона зобов'язалася перед позивачем відповідати за сплату відповідачем-1 штрафних санкцій. Її відповідальність за умовами Договору обмежується сумою 5000,00 грн. 16.03.2016р. позивач вручив відповідачу-2 вимогу про сплату заборгованості в розмірі 5000,00 грн. протягом 5-ти днів. Однак вказана заборгованість нею сплачена не була у зв'язку з фінансовими труднощами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.04.2015р. між позивачем (Покупець) та відповідачем-1 (Постачальник) був укладений Договір поставки №48 (надалі - Договір), відповідно до п.2.1 якого постачальник зобов'язувався передати у власність покупця обладнання для зерносховищ (далі - товар), найменування, кількість, комплектність, ціна та асортимент якого визначені у Специфікаціях на кожну окрему партію товару та/або рахунках-фактурах, що підтверджується відповідними товаророзпорядчими документами, а покупець приймає на себе зобов'язання прийняти такий товар та оплатити його повну вартість згідно умов Договору (Т.1 а.с.25-31).

Згідно пункту 2.3 Договору сторони передбачили, що Специфікації є невід'ємними частинами цього договору. У разі, якщо у Специфікації прямо вказано, що товар виготовляється із матеріалу Покупця, то додатково, сторони мають вказати у Специфікації найменування таких матеріалів, їх повний перелік, умови передачі матеріалів, строки їх поставки, кількість та вимоги щодо якості.

Поставка товару (визначення вартості товару) може здійснюватися як за цінами в національній валюті України, що визначаються згідно з умовами поставки, вказуються в Специфікаціях та включають в себе податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов'язані із поставкою товару відповідно до базису поставки, так і за цінами, зафіксованими в іноземній валюті, що підлягає перерахунку у валюту платежу - гривну України (п.3.1 Договору).

Положеннями підпункту 3.1.1 Договору передбачено, що ціни на товар встановлюються специфікаціями окремо на кожну партію товару й розповсюджуються виключно на об'єм товару, вказаний безпосередньо в специфікації. Ціни на товар вказані в Специфікаціях на кожну партію товару, дійсні протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання Специфікації, і можуть бути змінені постачальником в односторонньому порядку після спливу вказаного строку. В разі своєчасної передоплати Покупцем в порядку, передбаченому п.3.3. цього Договору, ціна на партію товару, вказана в Специфікації, не підлягає зміні. Ціни на товар, передоплату за який не здійснено, може бути переглянуто постачальником. В такому разі нові ціни на товар встановлюються новою специфікацією або додатковою угодою до цього Договору.

В пункті 3.3 Договору сторони погодили, що покупець зобов'язується оплачувати вартість товару протягом згідно умов підписаної Специфікації. Специфікацією можуть бути узгоджені інші умови оплати, включаючи 100% передоплату.

Постачальник має право постачати товар без одержання передоплати покупця. У цьому випадку покупець зобов'язується оплатити поставлений товар в строк до 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту фактичного одержання товару. Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника (п.3.4 Договору).

У відповідності до п.п.4.2 Договору сторони передбачили, що постачальник, після отримання суми передоплати відповідно до п.3.3 договору (або після підписання Специфікації, якщо відстрочення платежу 100%), готує до завантаження та здійснює безпосереднє завантаження товару, а покупець власними силами та за власний рахунок здійснює транспортування партії товару зі складу постачальника у м. Харків.

В разі порушення покупцем строків оплати товару, передбачених п.3.3. цього Договору, постачальник має право затримати поставку товару на строк затримки оплати товару (п.п.4.2.1 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2015р. між позивачем та відповідачем-1 підписано Специфікацію №1 до Договору (Т.1 а.с.32-33) та Специфікацію №2 до Договору (Т.1 а.с.34-35).

За умовами Специфікації №1 відповідач-1 зобов'язався поставити позивачу силос СВК 7,3.15 К60 3024.000.000, в кількості 2 комплекти та естакаду надсилосну оцинковану в кількості 2 комплекти, а всього товару на суму 1376013,60 грн. з ПДВ.

Положеннями пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Специфікації №1 передбачено такі умови оплати: 50% передоплати в сумі 688006,80 грн. протягом 3 банківських днів з моменту підписання даної Специфікації; 40% вартості товару, що складає суму в розмірі 550405,44 грн. - протягом 5 банківських днів з моменту отримання від постачальника повідомлення про готовність товару до відвантаження, але в будь-якому разі раніше дати поставки товару постачальником; остаточні 10% вартості товару, що складає суму в розмірі 137 601,36 грн. - в термін не пізніше 45 календарних днів після фактичного відправлення товару, що підтверджується відповідними товаротранспортними документами (товарними накладними).

Пунктом 3 Специфікації №1 передбачено термін поставки товару: 45 календарних днів з моменту оплати 50% згідно п.2.1 Специфікації, але за умови своєчасного виконання п.2.2 та п.2.3 даної Специфікації.

Згідно підписаної між сторонами Специфікації №2 сторони передбачили поставку наступного товару, а саме: силосу СВП 23,8.22 3011.00.000-08 в кількості 2 комплекти, механізму шнекового зачисного в кількості 2 шт., естакади надсилосної оцинкованої в кількості 2 комплекти, а всього на загальну суму 7005663,00 грн. з ПДВ

Положеннями пунктів 2.1, 2.2, 2.3 Специфікації №2 передбачено такі умови оплати: 50% передоплати в сумі 3502831,50 грн. протягом 3 банківських днів з моменту підписання даної Специфікації; 40% вартості товару, що складає суму в розмірі 2502265,20 грн. - протягом 5 банківських днів з моменту отримання від постачальника повідомлення про готовність товару до відвантаження, але в будь-якому разі раніше дати поставки товару постачальником; остаточні 10% вартості товару, що складає суму в розмірі 700566,30 грн. - в термін не пізніше 45 календарних днів після фактичного відправлення товару, що підтверджується відповідними товаротранспортними документами, товарними накладними.

Пунктом 3 Специфікації №2 передбачено термін поставки товару: 75 календарних днів з моменту оплати 50% згідно п.2.1 Специфікації, але за умови своєчасного виконання п.2.2 та п.2.3 даної Специфікації.

Крім цього, 28.07.2015р. позивач та відповідач-1 підписали Специфікацію №3 до Договору на поставку транспортного моста 3012.12.000 в кількості 1 комплект на загальну суму 127513,50 грн.(Т.1 а.с.36-37).

Положеннями пунктів 2.1-2.2 Специфікації №3 передбачено наступні умови оплати, а саме: 70% передоплати в сумі 89259,45 грн. протягом 3 банківських днів з моменту підписання даної Специфікації; остаточні 30% вартості товару протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання від постачальника повідомлення про готовність товару до відвантаження, але в будь-якому разі раніше дати поставки товару постачальником.

Пунктом 3 Специфікації №3 передбачено термін поставки товару: 75 календарних днів з моменту оплати 70% згідно п.2.1 Специфікації, але за умови своєчасного виконання п.2.2 Специфікації.

З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2015р. позивачем було перераховано відповідачу 200000,00 грн. згідно платіжного доручення №232 (Т.1 а.с.38), а 15.05.2015р. було перераховано ще 5000000,00 грн. згідно платіжного доручення №247 (Т.1 а.с.39). В подальшому, протягом липня-вересня 2015р. позивач здійснив відповідачу-1 оплату в сумі ще 2500000,00 грн., а саме: згідно платіжного доручення №65 від 13.07.2015р. - 1500000,00 грн.; згідно платіжного доручення №144 від 03.08.2015р. - 500000,00 грн.; згідно платіжного доручення №272 від 09.09.2015р. - 100000,00 грн.; згідно платіжного доручення №302 від 16.09.2015р. - 100000,00 грн.; згідно платіжного доручення №350 від 29.09.2015р. - 300000,00 грн. (Т.1 а.с.232-236).

Натомість відповідач-1 здійснив поставку позивачу товару передбаченого Специфікацією №1 наступним чином:

1) згідно видаткової накладної №800 від 26.06.2015р. поставив позивачу 1 комплект Силосу СВК 7,3.15 К60 3024.000.000 (Т.1 а.с.40);

2) згідно видаткової накладної №831 від 03.07.2015р. поставив позивачу другий комплект Силосу СВК 7,3.15 К60 3024.000.000, а також 2 комплекти естакади надсилосної оцинкованої (Т.1 а.с.42).

Поставка товару передбаченого Специфікацією №2 здійснювалася відповідачем-1 наступним чином:

1) Два комплекти Силосу СВП 23,8.22 3011.00.000-08 поставлено за такими видатковими накладними: №832 від 03.07.2015р., №840 від 07.07.2015р., №868 від 13.07.2015р., №869 від 13.07.2015р., №873 від 15.07.2015р., №935 від 03.08.2015р., №939 від 05.08.2015р., №945 від 07.08.2015р., №986 від 14.08.2015р., №987 від 14.08.2015р., №1032 від 20.08.2015р. (Т.1 а.с.44-68);

2) Два комплекти Естакади надсилосної оцинкованої поставлено за такими видатковими накладними: №1064 від 28.08.2015р., №1084 від 01.09.2015р., №1097 від 04.09.2015р., №1133 від 16.09.2015р., №1533 від 16.12.2015 р. (Т.1 а.с.70-83);

3) Дві одиниці механізму шнекового зачисного поставлено позивачу згідно видаткових накладних №1084 від 01.09.2015р. (Т.1 а.с. 73) та №1192 від 30.09.2015р. (Т.1 а.с.84).

Поставка товару згідно Специфікації №3 (транспортний міст 3012.12.000) проведена відповідачем-1 згідно видаткової накладної №1193 від 30.09.2015р. (Т.1 а.с.85).

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із відсутністю повної оплати за поставлений товар, відповідач-1 в лютому 2016р. звернувся до господарського суду Хмельницької області із позовом до ТОВ «Агротек-ХПП» про стягнення з останнього 802420,27 грн. основного боргу, 150700,00 грн. витрат на транспортування товару, 234196,76 грн. пені, 595643,31 грн. штрафу, 19018,86 грн. інфляційних витрат, 13857,67 грн. 3% річних та 91761,25 грн. курсової різниці згідно доданих до позовної заяви розрахунків.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.05.2016р. у справі №924/153/16 позов ТОВ «Варіант Агро Буд» задоволено частково; стягнуто із ТОВ «Агротек-ХПП» 802420,27 грн. основного боргу, 217395,78 грн. пені, 595643,31 грн. штрафу, 13021,86 грн. 3% річних та 91761,25 грн. курсової різниці. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази набрання вказаним рішенням законної сили.

Як вбачається із позовної заяви, ТОВ «Агротек-ХПП» просить стягнути з відповідача-1 штрафні санкції за прострочення поставки комплектного товару за Специфікацією №1 на 3 дні, а також за прострочення поставки комплектного товару за Специфікацією №2, а саме: 1) прострочення поставки двох комплектів силоса СВП 23,8.22 3011.00.000-08 на 239 днів (оскільки такий поставлено неналежної комплектації); 2) прострочення поставки механізму шнекового очисного на 63 дні; 3) прострочення поставки двох комплектів естакади надсилосної оцинкованої на 141 день. Також просить замінити неякісний товар, а саме вентилятори до силосів СВП 23,8.22 3011.00.000-08, обладнання термометрії та механізм шнековий зачисний.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, що відповідає умові договору купівлі-продажу щодо комплектності. Якщо договором купівлі-продажу не встановлено умов щодо комплектності товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, комплектність якого визначається звичаями ділового обороту або іншими вимогами, що звичайно ставляться (ст.682 ЦК України).

Відповідно до ст.683 ЦК України якщо договором купівлі-продажу встановлений обов'язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов'язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту. Продавець зобов'язаний передати весь товар, який входить до комплекту, одночасно, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

За змістом ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Статтею 538 ЦК України передбачено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскільки ним 15.05.2015р. було перераховано відповідачу 5200000,00 грн., в т.ч. 50% передоплати згідно Специфікації №1 в сумі 688006,80 грн. та 50% передоплати згідно Специфікації №2 в сумі 3502831,50 грн., то за умовами вказаних специфікацій відповідач-1 повинен був поставити обумовлений в Специфікації №1 товар до 29.06.2015р., а обумовлений в Специфікації №2 товар - до 29.07.2015р. Разом з тим, відповідач-1 зазначений товар у згадані строки не поставив.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, як вбачається із Специфікацій №1 та №2 до Договору, сплата позивачем авансу у розмірі 50% вартості товару, котрий підлягає поставці згідно цих специфікацій є необхідною умовою з настанням котрої наступає для відповідача-1 строк виконання обов'язку поставки товару. Разом з тим, за умовами підпункту 2.2 та пункту 3 Специфікацій №1 та №2, а також згідно положень пункту 3.3 та підпункту 4.2.1 Договору для фактичної поставки відповідачем-1 товару зі сторони позивача необхідним є виконання ще однієї умови - сплати наступних 40% вартості товару протягом 5 банківських днів з моменту отримання від відповідача-1 повідомлення про готовність товару до відвантаження, але в будь-якому разі раніше дати поставки. У випадку порушення позивачем строків оплати 40% вартості товару, відповідач-1 має право затримати поставку товару на строк затримки оплати товару.

В судових засіданнях представником позивача наголошувалося на тому, що так як відповідач не надавав позивачу письмових повідомлень про готовність товару до відвантаження, то останнім не було порушено свого обов'язку щодо сплати наступних 40% вартості товару.

Суд критично оцінює таке твердження представника позивача, оскільки як вбачається із тексту укладеного Договору, сторони не узгодили, що повідомлення про готовність товару до відвантаження повинне вчинятися в письмовій формі. Не передбачено обов'язкової такої форми і чинним законодавством України. Натомість, згідно ч.3 ст.206 ЦК України правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. Як стверджує представник відповідача-1, позивач в телефонному режимі повідомлявся про готовність товару до відвантаження.

Більше того, в підпункті 1.1.10 Договору, сторони обумовили, що товар, який підлягає передачі за однією Специфікацією являється партією товару. Одна велика партія може відвантажуватися кількома частинами.

Таким чином відвантаження частини товару свідчить про готовність до відвантаження всієї партії товару. Як встановлено судом, в передбачені в Специфікаціях №1 та №2 строки для вчинення відповідачем-1 повідомлення про готовність до поставки товару, останній здійснив поставку частини товару, що підтверджується відповідними видатковими накладними. Більше того, з матеріалів справи вбачається, що у вказаний період позивач частково здійснював оплату наступних 40% вартості товару, передбаченого Специфікацією №2.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачем двічі направлялися відповідачу-1 претензії (№170 від 28.10.2015р. та №181 від 12.11.2015р. (Т.1 а.с.87, 89) в котрих вказувалося на прострочення відповідачем-1 своїх зобов'язань за Договором. Разом з тим, у вказаних претензіях, позивачем жодним чином не ставилося питання про надання письмових повідомлень про готовність товару до поставки.

А тому, враховуючи викладені обставини, суд приходить до переконання, що твердження представника позивача про відсутність письмових повідомлень, а відтак, і відсутність з його сторони будь-яких порушень щодо сплати наступної черги грошових коштів є надзвичайно формалізованим, та таким, що не заслуговує на увагу, оскільки своїми діями сторони підтвердили те, що такі повідомлення надавалися відповідачем-1.

Як вже зазначалося, згідно умов Специфікації №1 відповідач-1 повинен був поставити товар до 29.06.2015р. Фактично, весь товар було поставлено 03.07.2015р. Разом з тим, до моменту поставки товару позивач повинен був сплатити відповідачу-1, окрім авансу, ще 550405,44 грн. Як зазначає відповідач-1, вказані кошти в неповному об'ємі (лише 500000,00 грн.) були сплачені позивачем тільки 03.08.2015р. згідно банківської виписки №БВ-0000378).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що 15.05.2015р. ним було перераховано авансу більше на 1009161,70 грн., ніж це передбачалося умовами Специфікацій №1 та №2, а тому відповідач-1 повинен був зарахувати надмірно сплачені кошти, в рахунок грошових зобов'язань, по мірі виникнення у ТОВ «Агротек-ХПП» обов'язку оплатити відповідний відсоток вартості товару.

З цього приводу суд зазначає наступне.

13.05.2015р. позивачем було перераховано відповідачу згідно платіжного доручення №232 (Т.1 а.с.38) 200000,00 грн. з призначенням платежу «Оплата по дог.№48 від 28.04.2015р. у т.ч. ПДВ 20% - 33333,33 грн.», а 15.05.2015р. було перераховано згідно платіжного доручення №247 (Т.1 а.с.39) ще 5000000,00 грн. з призначенням платежу «Оплата по дог.№48 від 28.04.2015р. у т.ч. ПДВ 20% - 833333,33 грн.».

Як зазначає відповідач-1 та підтверджується роздруківкою з бухгалтерської програми 1С8 (Т.1 а.с.244-264) вказані кошти ним було зараховано наступним чином: 688006,80 грн. - аванс згідно Специфікації №1; 4511993,20 грн. - аванс згідно Специфікації №2.

В подальшому, протягом липня-вересня 2015р. позивач здійснив відповідачу-1 оплату в сумі ще 2500000,00 грн., а саме: згідно платіжного доручення №65 від 13.07.2015р. - 1500000,00 грн.; згідно платіжного доручення №144 від 03.08.2015р. - 500000,00 грн.; згідно платіжного доручення №272 від 09.09.2015р. - 100000,00 грн.; згідно платіжного доручення №302 від 16.09.2015р. - 100000,00 грн.;згідно платіжного доручення №350 від 29.09.2015р. - 300000,00 грн. (Т.1 а.с.232-236). З вказаних платіжних доручень вбачається, що в графі «Призначення платежу» зазначено: «За силос оплата згідно дог. №48 від 28.04.2015р. в т.ч. ПДВ».

Як зазначає відповідач-1 та підтверджується роздруківкою з бухгалтерської програми 1С8 вказані кошти ним було зараховано наступним чином: 500000,00 грн. (сплачених згідно банківської виписки №БВ-0000378 від 03.08.2015р.) - оплата наступних 40% вартості товару згідно Специфікації №1; всі решта кошти зараховано в оплату наступних 40% вартості товару згідно Специфікації №2.

Відповідно до п.3.6 Договору, сторони погодили, що при оформленні платіжного доручення покупець зобов'язаний вказати у призначенні платежу номер, дату даного договору та номер Специфікації, за якою здійснюється оплата. Посилання на номер та дату договору повинні містити усі первинні документи та Специфікації.

Згідно п.3.7 Договору у випадку отримання оплати за товар з неповною розшифровкою її призначення, строк виконання зобов'язань постачальником щодо поставки товару може збільшуватись на час, витрачений на встановлення призначення платежу.

Таким чином, з наведеного вбачається, що при здійсненні платежів позивачем не дотримано умов договору щодо зазначення в платіжних дорученнях повної розшифровки призначення платежу.

Відповідно до приписів п. 3.8 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» (далі - Інструкція), затвердженої Постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004р. №22 реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Згідно із ч. 5 ст.51 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», платіжні інструменти (платіжні доручення, платіжні вимоги, вимоги-доручення) мають бути оформлені належним чином і містити інформацію про їх емітента, платіжну систему, в якій вони використовуються, правові підстави здійснення розрахункової операції і, як правило, держателя платіжного інструмента та отримувача коштів, дату валютування, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення банком розрахункової операції, що цілком відповідають інструкціям власника рахунку або іншого передбаченого законодавством ініціатора розрахункової операції.

Відповідно до пункту 2.29 Інструкції платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платник може змінити реквізит «Призначення платежу» до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення.

Після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами переказу без участі банку.

Таким чином, з наведеного вбачається, що право визначати призначення платежу належить виключно платнику, отримувач коштів не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу. Спрямування коштів на погашення боргу, який виник раніше - може мати місце у випадку відсутності чіткого зазначення призначення платежу.

Крім цього, з аналізу наведених положень також вбачається, що сторони після списання коштів з рахунку платника мають право самостійно узгодити зміну призначення платежів. Разом з тим, як зазначалося представником позивача в судових засіданнях, після перерахунку коштів позивач жодних узгоджень призначення їх платежу не здійснював.

З огляду на викладене, суд зазначає, що особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК). Відповідно до ст. 13 ЦК цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1). При їх здійсненні особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах (ч. 3). При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. 4). Не допускається використання цивільних прав для неправомірного обмеження конкуренції, зловживанням монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція (ч. 5). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч. ч. 2 - 5 ст. 13 ЦК, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч. ч. 2 - 5 ст. 13 ЦК.

Беручи до уваги те, що позивач, всупереч умовам Договору, а також вимогам чинного законодавства України не зазначав чітко в платіжних дорученнях призначення здійснюваного ним платежу, що мало наслідком зловживання з його сторони правом на визначення такого платежу, відтак він втратив право покликатися на неправильне зарахування відповідачем-1 коштів. З огляду на наведене, а також те, що умовами договору сторони не врегулювали порядок зарахування коштів у разі відсутності чіткого призначення платежу, а також те, що станом на 15.05.2015р. (момент надмірного перерахування авансового платежу) у позивача була відсутньою будь-яка заборгованість з оплати за товар, то відповідач вправі був зараховувати вказані кошти на власний розсуд, виходячи з умов здійснюваної ним господарської діяльності.

Як зазначав в судовому засіданні представник відповідача-1, надмірно сплачені кошти були зараховані останнім в якості оплати згідно Специфікації №2, оскільки відповідачу необхідні були кошти на придбання комплектуючих елементів товару, який в подальшому повинен був бути поставлений позивачу.

Таким чином, враховуючи те, що позивач не здійснив оплати наступних 40% вартості товару, котрий було йому поставлено згідно Специфікації №1, відповідач-1 в силу положень ч.4 ст.612 ЦК України не вважається таким, що допустив прострочення поставки товару за цією Специфікацією.

Як вже зазначалося, обумовлений в Специфікації №2 товар відповідач-1 повинен був поставити позивачу до 29.07.2015р., за умови сплати останнім наступних 40% вартості товару.

Як встановлено судом і вказане не заперечується представником відповідача-1, позивач оплатив 40% вартості товару 29.09.2015р. А тому, за умовами пп.4.2.1 Договору, саме до вказаної дати відповідач-1 мав право затримати поставку товару.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 29.09.2015р. відповідач-1 не поставив позивачу лише 0,3 комплекта естакади надсилосної. Поставка недопоставленого товару відбулася 16.12.2015р. згідно видаткової накладної №1533 на суму 67698,14 грн. (Т.1 а.с.83).

Відповідно до ч.1 ст.683 ЦК України якщо договором купівлі-продажу встановлений обов'язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов'язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що оскільки кінцева поставка товару по Специфікації №2 відбулася 16.12.2015р., відтак, враховуючи вимоги ст. 683 ЦК України, відповідач-1 вважається таким, що прострочив поставку всього товару, обумовленого в Специфікації №2.

З вказаним твердженням представника, суд не погоджується з наступних підстав.

Як вже зазначалося, згідно умов п.1.1.10 Договору, за однією Специфікацією поставлявся не комплект товару, а партія товару. З Специфікації №2 прослідковується, що вказана партія складалася із двох комплектів Силосу СВП 23,8.22 3011.00.000-08, двох комплектів естакади надсилосної оцинкованої, а також двох одиниць механізму шнекового зачисного. А тому, застосовуючи положення ст.683 ЦК України до всього Товару, що підлягав поставці за Специфікацією №2, позивач безпідставно ототожнює комплект товару із партією товару.

В даному випадку, враховуючи приписи ст. 683 ЦК України, непоставленим в строк товаром вважається лише один комплект естакади надсилосної оцинкованої загальною вартістю 225660,48 грн. із ПДВ. Другий комплект естакади було поставлено ще 28.09.2015р. згідно видаткової накладної №1064 (Т.1 а.с.70).

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до положень пунктів 6.6 та 6.7 Договору за прострочення строку передачі товару покупець має право нарахувати та стягнути із постачальника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непереданого у строк товару за кожен день такого прострочення, а за прострочення строку передачі товару більш ніж на 30 днів, до постачальника може бути застосований штраф в розмірі 7% від вартості непереданого у строк товару. Пеня нараховується за весь час прострочення поставки до повного виконання зобов'язання. За прострочення строку передачі товару покупець має право додатково нарахувати та стягнути із постачальника неустойку у розмірі три відсотка річних від вартості непереданого у строк товару за весь час прострочення.

Враховуючи те, що починаючи з 30.09.2015р. і по 15.12.2015р. включно, відповідач-1 вважається таким, що прострочив поставку комплекту товару загальною вартістю 225660,48 грн., обрахований відповідно до п.6.6 Договору розмір пені за несвоєчасну поставку товару становить 20946,24 грн.

З приводу стягнення штрафу у розмірі 7% від вартості непереданого у строк товару у випадку прострочення більше ніж на 30 днів, то суд зазначає наступне.

У постанові ВСУ від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 викладена правова позиція про те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Проте, станом на момент укладення спірного Договору існувала наступна судова практика щодо одночасного стягнення пені та штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.231 ГК можливе одночасне стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань. В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст.627 ЦК (постанова Верховного Суду України від 27.04.2012 року у справі №3-24гс12).

Згідно з п.2.1 Постанови Пленуму ВГС України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Враховуючи положення чинного законодавства та практику Верховного Суду України, яка існувала станом на момент укладення спірного Договору, сторони при його укладенні мали легітимні, виправдані очікування на виконання умов цього Договору, а також на стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання та штрафу у випадку, якщо прострочка виконання зобов'язання становитиме більше ніж 30 днів та не могли передбачати зміни в судовій практиці щодо одночасного стягнення пені та штрафу у випадку невиконання взятих на себе зобов'язань. Відтак, правові підстави для відмови у одночасному стягненні пені та штрафу відсутні.

Дана позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, викладеною у рішеннях від 07.07.2011 року у справі «Сєрков проти України» та від 01.06.2006 року у справі «Федоренко проти України».

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію («Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод») та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відтак, з огляду на викладене, суд відходить від позиції ВСУ викладеній у справі № 6-2003цс15, та зазначає, що оскільки відповідачем-1 було допущено прострочення поставки комплекту товару більш ніж 30 днів, з нього підлягає до стягнення штраф у розмірі 15796,23 грн.

З приводу стягнення з відповідача-1 неустойки у розмірі три відсотка річних від вартості непереданого у строк товару за весь час прострочення, то така неустойка за своїм правовим характером являється штрафом, а тому одночасне стягнення з відповідача-1 штрафу у розмірі 7% та штрафу у розмірі 3% є подвійним стягненням за несвоєчасне виконання зобов'язання, що не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, суд повністю відмовляє у стягненні неустойки у розмірі три відсотка річних від вартості непереданого у строк товару.

З приводу позовних вимог про зобов'язання відповідача-1 поставити частину непоставленого та неякісного товару, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 5.1 Договору сторони передбачили, що перевірка додержання постачальником умов договору щодо кількості, комплектності та асортименту товару здійснюється покупцем в момент передачі йому товару. Щодо якості (стосовно явних недоліків) - протягом п'яти календарних днів з моменту отримання товару покупцем.

У разі виявлення покупцем товару неналежної якості, постачальник зобов'язується замінити такий товар на якісний протягом розумного строку, зменшити вартість товару неналежної якості або повернути гроші в обсязі поверненого неякісного товару, якщо тільки покупець доведе, що ці недоліки виникли до фактичної передачі товару або з вини постачальника при належному виконанні покупцем умов транспортування, зберігання та експлуатації. (п.5.2 Договору).

У разі виявлення невідповідності якості товару діючим на території України стандартам або даним, що містяться у сертифікаті, покупець зобов'язаний викликати представника постачальника для участі у прийманні та складанні акту приймання товару за якістю. У повідомленні про виклик представника постачальника покупець, крім відомостей, передбачених Інструкцією П-7, повинен вказати: асортимент товару, номер транспортного засобу, спосіб виявлення недоліків, найменування вантажоотримувача, адресу місця приймання товару. У випадку неприбуття у строк без поважної причини протягом 3-х діб з моменту отримання повідомлення покупця представника постачальника для участі в прийманні товару та складання акту приймання товару за якістю, покупець повинен здійснити приймання товару у відповідності з вимогами чинного законодавства. (п.п. 5.3 Договору).

Пунктами 5.4, 5.5., 5.6 Договору передбачено, що документи щодо приймання товару за якістю, оформлені із порушенням вимог даного договору та норм чинного законодавства, не мають доказової сили при вирішенні спорів щодо якості товару. Претензії щодо якості товару, що постачається за даним договором, повинні бути пред'явлені постачальникові не пізніше 15-ти календарних днів з дати поставки товару в порядку, встановленому діючим законодавством України з урахуванням положень цього договору. Претензії повинні пред'являтись у письмовій формі, бути підписаними уповноваженою особою та скріплюватись печаткою Покупця, з додаванням усіх документів, що підтверджують обґрунтованість викладених в претензіях відомостей та вимог, супроводжуватись актами, складеними з урахуванням п.5.3 даного договору, копіями транспортних документів, тощо.

Згідно п.3,4 Специфікації №1 передбачено терміни поставки: З відправкою кожної партії товару, та у разі постачання товару частинами, одночасно із товаром постачальник надає покупцю для підписання комплектуючу відомість, яка підтверджує факт отримання відповідної кількості та асортименту комплектуючих, має бути підписана покупцем протягом 3 (трьох) календарних днів від дати отримання товару (що підтверджується відповідними товаротранспортними накладними) та відправлена постачальнику засобами електронного або факсимільного зв'язку. Якщо покупець не надасть підписаний документ протягом зазначеного строку - претензії щодо невідповідності комплектності поставленого товару від покупця не приймаються.

За змістом ст.ст.32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що відповідач-1 здійснив поставку всього товару, котрий було обумовлено договором, позивач прийняв цей товар без зауважень та підписував без зауважень, як видаткові накладні, так і комплектуючі відомості. Враховуючи вищенаведене, доводи позивача про те, що частина товару, поставленого за Специфікацією №2, виявилась неналежної якості та не в повному комплекті, не може бути прийнято до уваги, оскільки не підтверджені відповідними доказами.

Покликання позивача, що відповідачем-1 у відповіді на претензію №2075 від 15.11.2015р. визнано факт поставки неналежного товару не заслуговує на увагу, оскільки таких обставин останнім не визнавалося у вказаній відповіді.

Таким чином, суд повністю відмовляє у позовних вимогах про зобов'язання відповідача-1 поставити частину непоставленого та неякісного товару.

Крім цього, з матеріалів справи прослідковується, що 30.04.2015р. між позивачем та відповідачем-2 укладено Договір поруки, відповідно до умов п.1.1 котрого поручитель (відповідач-2) зобов'язується перед кредитором (позивачем) відповідати за сплату боржником - ТОВ «Варіант Агро Буд» штрафних санкцій (пені, штрафу, неустойки), передбачених Договором поставки №48 від 28.04.2015р. (Т.1 а.с.127).

Згідно пунктів 2.1, 2.2 Договору поруки у разі невиконання чи неналежного виконання боржником перед кредитором обов'язку щодо своєчасної поставки товару згідно Основного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники щодо сплати штрафних санкцій (пені, штрафу, неустойки) за прострочення строку передачі товару, що передбачені основним договором. Відповідальність поручителя обмежується сумою 5000,00 грн.

Відповідно до п.7.1 Договору поруки, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2016р.

16.03.2016р. позивач пред'явив відповідачу-2 вимогу про сплату заборгованості. Разом з тим, як зазначено відповідачем-2 у відзиві на позовну заяву вказана заборгованість нею сплачена не була у зв'язку з фінансовими труднощами.

За змістом ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 5000,00 грн. пені підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи факт нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки від вартості несвоєчасно поставленого товару в сумі 20946,24 грн., суд зазначає, що пеня у сумі 15946,24 грн. підлягає стягненню з відповідача-1, пеня у сумі 5000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача-1 та відповідача-2 солідарно, а також підлягає стягненню з відповідача-1 штраф у сумі 15796,23 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача-1 та відповідача-2 пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Варіант Агро Буд» (61017, м. Харків, вул. Лозівська, 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-ХПП» (31256, Хмельницька обл., Волочиський р-н, смт. Війтівці, вул. Радянська, 21; ) 15946,24 грн. пені та 15796,23 грн. штрафу.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Варіант Агро Буд» (61017, м. Харків, вул. Лозівська, 3; ) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (79026, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-ХПП» (31256, Хмельницька обл., Волочиський р-н, смт. Війтівці, вул. Радянська, 21; ) 5000,00 грн. пені.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Варіант Агро Буд» (61017, м. Харків, вул. Лозівська, 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-ХПП» (31256, Хмельницька обл., Волочиський р-н, смт. Війтівці, вул. Радянська, 21; ) 1284,23 грн. судового збору.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (79026, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-ХПП» (31256, Хмельницька обл., Волочиський р-н, смт. Війтівці, вул. Радянська, 21; ) 93,78 грн. судового збору.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

8. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 29.06.2016 р.

Суддя Крупник Р.В.