ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Справа № 922/5743/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Плахов О.В., суддя Фоміна В. О.

за участю секретаря судового засідання Марченко В.О.

за участю представників:

апелянта ОСОБА_1- ОСОБА_2 (довіреність №2482 від 17.05.2016р.),

ТОВ "Агентство нерухомості "Естет Сервіс" - ОСОБА_2 (довіреність від 14.06.2016р.),

боржника - арбітражного керуючого Сасіної К.О. (свідоцтво №126 від 06.02.2013р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №1551Х/2) та апеляційну скаргу ТОВ "Агентство нерухомості "Естет-сервіс" (вх. №1592 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.04.2016р. у справі №922/5743/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю юридична фірма "Баярд", м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю юридична фірма "Баярд", м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.04.2016р. (суддя Казарцева В.В.) задоволено заяву ліквідатора про надання згоди на реалізацію майна банкрута, що є предметом забезпечення. Надано згоду на продаж майна товариства з обмеженою відповідальністю юридична фірма "Баярд" (), а саме: нежитлові приміщення цокольного поверху № 12-:-21 загальною площею 99,8 кв.м. в літ. "А-4", розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яке знаходиться в іпотеці у ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), на підставі іпотечного договору від 21.07.2010р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2515, в складі цілісного майнового комплексу товариства з обмеженою відповідальністю юридична фірма "Баярд" початковою вартістю, яка дорівнює сумі визнаних вимог кредиторів та складає 2021007,10 грн. шляхом: проведення аукціону в межах ліквідаційної процедури за початковою вартістю, яка дорівнює сумі визнаних вимог кредиторів та складає 2021007,10 грн.; проведення повторного аукціону з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону; проведення другого аукціону з можливістю зниження початкової вартості; продажу майна частинами (у випадку, якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося).

ОСОБА_1 з зазначеною ухвалою не погодився та, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 13.04.2016р. і постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора про надання згоди на продаж іпотечного майна боржника відмовити в повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що дозволивши ліквідатору продавати іпотечне майно, суд першої інстанції належним чином не врахував рішення Київського районного суду м.Харкова від 10.07.2014р., залишене без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.10.2014р., яким вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки за визначеною ст.38 Закону України «Про іпотеку» процедурою його продажу іпотекодержателем будь-якій третій особі покупця на власний розсуд.

Також посилається на інші обставини, викладені в апеляційній скарзі.

ТОВ "Агентство нерухомості "Естет-сервіс" з зазначеною ухвалою також не погодилось та, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 13.04.2016р. і постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора про надання згоди на реалізацію майна банкрута відмовити в повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції надав дозвіл (згоду) ліквідатору продавати спірне нерухоме майно, яке нібито належить боржнику, який ліквідується. Однак, спірне майно (нежитлові приміщення) не є власністю боржника і не входить до складу ліквідаційної маси, оскільки воно належить ТОВ «Агентство нерухомості «Естет-Сервіс».

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник ТОВ "Агентство нерухомості "Естет-сервіс" у судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Арбітражний керуючий Сасіна К.О. у судовому засіданні проти апеляційних скарг заперечувала та просила суд у задоволенні апеляційних скарг відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження у справі, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.10.2015р. прийнято заяву ТОВ юридична фірма «Баярд» про порушення провадження справи про банкрутство до розгляду на підставі ст.11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.11.2015р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ юридична фірма «Баярд».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.12.2015р. у попередньому засіданні затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ юридична фірма "Баярд" до складу якого, окремо були внесені відомості про майно боржника, що є предметом застави, а саме: нежитлові приміщення цокольного поверху № 12-:-21 загальною площею 99,8 кв.м. в літ. "А-4", розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою господарського суду Харківської області від 27.01.2016р. ТОВ юридична фірма "Баярд" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Сасіну К.О.

30.03.2016р. до суду від ліквідатора надійшла заява про надання згоди на реалізацію майна банкрута, що є предметом забезпечення, а саме: нежитлових приміщень цокольного поверху № 12-:-21 в літері "А-4", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та які знаходяться в іпотеці ОСОБА_1, в складі цілісного майнового комплексу ТОВ юридична фірма "Баярд" початковою вартістю, яка дорівнює сумі визначених вимог кредиторів у розмірі 2021007,10 грн. (а.с.106-109 т.2).

Заява обґрунтована тим, що за результатами розгляду кредиторських вимог було складено реєстр вимог кредиторів, відповідно до якого загальна сума кредиторських вимог складає 2021007,10 грн. (а.с.142-144 т.1). До реєстру внесено окремо відомості про майно ТОВ ЮФ «Бард», яке є предметом застави згідно іпотечного договору від 01.07.2010р.

02.03.2016р. та 18.03.2016р. ліквідатором на адресу ОСОБА_1 були направлені заяви № 230 від 24.02.2016р. та №253 від 17.03.2016р. про надання згоди про продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, за початковою вартістю, яка дорівнює сумі визнаних вимог кредиторів та складає 2021007,10 грн., шляхом проведення аукціону в межах ліквідаційної процедури з можливістю зниження початкової вартості майна; проведення повторного аукціону з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону; проведення другого аукціону з можливістю зниження початкової вартості; продажу майна частинами (у випадку, якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося) (а.с.110-117 т.2)

Листом від 22.03.2016р. ОСОБА_1 відмовив ліквідатору у наданні згоди на реалізацію нежитлових приміщень цокольного поверху № 12-:-21 в літері "А-4" загальною площею 99,8 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.118-137 т.2), посилаючись, зокрема, на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.11.2013р. у справі №2024/7957/13 (провадження № 2/642/161 /2013) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа ТОВ юридична фірма "Баярд" про стягнення боргу було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 58481 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 467438,63 грн. та судовий збір в розмірі 179,74 грн. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 9818 дол. США, суми штрафу (пені) в розмірі 7826000,00 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.01.2014р. у справі №2024/7957/13 рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21.11.2013р. скасовано в частині відмови у стягненні процентів за користування коштами, неустойки та судових витрат. Додатково призначено до стягнення з боржників на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою в розмірі 9818 доларів США, що складало 78475,27 грн., та пеню в сумі 28000,00 грн., всього 106475,27 грн. та судові витрати в сумі 2469,75 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2014р. у справі №640/1851/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.10.2014р., звернено стягнення на належні ТОВ юридична фірма "Баярд" нежитлові приміщення цокольного поверху № № 12, 21, загальною площею 99,8 кв.м. в літері "А" у будинку АДРЕСА_1 - шляхом застосування визначеної ст. 38 Закону України "Про іпотеку" процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, в рахунок задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 за договором позики від 21.07.2010р. на суму 578853,40 грн. Зобов'язано ТОВ юридичну фірму "Баярд" звільнити нежитлові приміщення цокольного поверху № № 12, 21, загальною площею 99,8 кв. м. в літері "А" у будинку АДРЕСА_1 та передати предмет іпотеки в управління ОСОБА_1 на період до його реалізації за визначеною ст. 38 Закону України "Про іпотеку" процедурою продажу.

В зв'язку з чим, як зазначив ОСОБА_1, він бажає та має намір самостійно задовольнити свої майнові вимоги за договором позики від 21.07.2010р. на суму 578853,40 грн. саме за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна.

13.04.2016р. господарським судом Харківської області прийнято оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.2 ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до абз. 1, 2 ч.4 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Відповідно до абз. 1, 2 ч.3 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Відповідно до абз. 4 ч.5 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Відповідно до абз. 2 ч.6 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин, з урахуванням встановленого строку на здійснення ліквідатором ліквідаційних заходів в межах ліквідпроцедури та враховуючи відмову іпотекодержателя на надання згоди на реалізацію заставного майна, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення заяви ліквідатора про надання згоди на реалізацію майна банкрута, що є предметом забезпечення.

Щодо посилання апелянтів на те, що суд першої інстанції надав дозвіл (згоду) ліквідатору продавати спірне нерухоме майно, яке не є власністю боржника і не входить до складу ліквідаційної маси, оскільки воно належить ТОВ «Агентство нерухомості «Естет-Сервіс», колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось, відповідно до Закону про банкрутство майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство. Зазначеним Законом передбачено єдиний порядок реалізації майна банкрута, відповідно до якого початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.

Як свідчать матеріали справи, договір купівлі-продажу був підписаний 13.04.2016р., тобто в день прийняття оскаржуваної ухвали.

Момент виникнення права власності на нерухоме майно регулюється Цивільним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.4 ст.334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", і тому у набувача за договором право власності на нерухомість виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, моментом виникнення права власності на нерухоме майно є дата державної реєстрації договору купівлі-продажу.

Відповідно до п.1 п.п.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для державної реєстрації прав є договори, укладені в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.9 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Як свідчать матеріали справи, 13.04.2016р. між ОСОБА_8, яка діє від імені ОСОБА_4, що являється іпотекодержателем за іпотечним договором, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені, іпотекодавцем за яким є ТОВ юридична фірма «Баярд», продавцем, та ТОВ «Агентство нерухомості Естет-Сервіс», покупцем, укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що укладається на підставі та на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.119-120 т.3).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 10.05.2016р., державна реєстрація про право власності на спірне майно була проведена 14.04.2016р. о 19:03:45 год. (а.с.121-123 т.3), тобто вже після винесення господарським судом Харківської області оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зазначені посилання апелянтів є необґрунтованими з підстав зазначених вище.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали по даній справі, тому ухвалу господарського суду Харківської області від 13.04.2016р. у справі №922/5743/15 слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ТОВ "Агентство нерухомості "Естет-сервіс" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.04.2016р. у справі №922/5743/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29.06.2016р.

Головуючий суддя Білоусова Я.О.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Фоміна В. О.