ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Справа № 915/1901/14

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі судового засідання Чирковій А.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 16.12.2015 року,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України (ідентифікаційний код 38727770),

01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14

в особі Філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України (ідентифікаційний код 38728507),

54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27,

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон (ідентифікаційний код 14291113),

юридична адреса: 54002, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 1,

адреса для листування: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 9-Б

про стягнення 924 148,68 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України (далі позивач, ДП Дельта-лоцман) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон (далі відповідач, ТОВ СП НІБУЛОН), відповідно до якої, з урахуванням заяви від 13.01.2015 року про збільшення розміру позовних вимог (том 14, а.с. 1-6), просить стягнути 924 148,68 грн., з яких:

- 919 645,74 грн. - заборгованість з канального збору та збору за послуги служб регулювання руху суден за період з червня по листопад 2014 року,

- 4 502,94 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобовязань в частині сплати канального збору та збору за послуги служби регулювання руху суден, нарахованих за проходження Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом та ОСОБА_3 морським каналом під час здійснення вантажних комерційних рейсів протягом червня-листопада 2014 року суден (барж та буксирів), що належать ТОВ СП НІБУЛОН.

Відповідач у поданому суду відзиві (том 13 а.с. 92-107) та додаткових поясненнях (том 24 а.с. 1-9, 113-115) проти задоволення позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні із посиланням при цьому, зокрема, на:

1) позивачем не доведено правомірності його вимоги щодо справляння канального збору за проходження суднами Бузько-Дніпровсько-лиманським та ОСОБА_3 морським каналами саме на його користь відповідно до п.1.2, 3.1 Порядку справляння портових зборів та ч. 2 ст. 22 Закону України Про морські порти України;

2) доводи позивача про те, що судна ТОВ СП НІБУЛОН під агентуванням відповідача нібито здійснювали вантажні комерційні рейси, є припущенням і не підтверджується документально. Переміщення ТОВ СП НІБУЛОН власних вантажів власними суднами у технологічних цілях, без отримання прибутку та плати, не є підставою вважати таке переміщення вантажними комерційними рейсами;

3) позивачем предявлено вимогу до стягнення з відповідача канального збору за користування ОСОБА_3 морським каналом, яким судна ТОВ СП НІБУЛОН практично не користуються (окрім 3-го коліна довжиною 0,5 миль, що складає 2,3% від загальної довжини ОСОБА_3 морського каналу). Судна ТОВ СП НІБУЛОН при переході з правої зони забровкового плавання на ліву і в зворотньому напрямку шляхом пересікання каналу, не здійснюють проходження каналу судном в один кінець в розумінні п. 3.2 Порядку справляння портових зборів;

4) позивачем не надано жодних доказів застосування ним п. 3.1.25 Правил плавання при організації плавання суден ТОВ СП НІБУЛОН, зокрема, не надано доказів складання та узгодження схеми буксирування морською лоцманською службою позивача, а також організації особливого режиму плавання для вказаних суден, а також затвердження схеми буксирування капітаном відповідного порту;

5) надана позивачем інформація з ОСОБА_4 інформаційної обчислювальної системи підтримки регулювання руху суден Дельта-Навігатор може бути належним доказом у справі лише у разі забезпечення комплексної системи захисту інформації в цій системі, що на думку відповідача повинно бути підтверджено експертним висновком або сертифікатом відповідності внаслідок проходження вказаною інформаційною системою державної експертизи в Держслужбі спецзвязку та захисту інформації України;

6) між сторонами відсутній договір з приводу використання БДЛК для проходження суден відповідача або будь-який інший правочин, який би передбачав обовязок відповідача сплачувати канальний збір, при цьому відсутні нормативно-правові акти, на підставі яких у відповідача виник обовязок сплачувати канальний збір;

7) норми законодавства, на які посилається позивач не можуть вважатись достатньою правовою підставою для виникнення між ТОВ СП НІБУЛОН і позивачем цивільних прав і обовязків, а лише визначають умови, за яких виникнення таких прав і обовязків є можливим. Позивачем не надано доказів вчинення правочину, який передбачав би виникнення між позивачем і відповідачем правовідносин зобовязального характеру з приводу використання Бузько-Дніпровсько-лиманського та ОСОБА_3 морського каналів для проходження суден з осадкою до 4 м., доказів замовлення і фактичного використання суднами ТОВ СП НІБУЛОН каналу, доказів належності суден ТОВ СП НІБУЛОН до групи А чи виконання суднами ТОВ СП НІБУЛОН вантажних комерційних рейсів;

8) надані позивачем квитанції СРРС, виписки з вахтових журналів та рахунки не є первинними документами, що підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем та відповідачем в розумінні вимог ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, оскільки в них відсутні зміст та обсяг господарських операцій, одиниці виміру господарської операції, особистий або електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, що позбавляє їх юридичної сили. Вказані документи носять лише інформаційний характер;

9) позивачем не доведено права на нарахування збору за послуги регулювання руху суден службою РРС за наведеними в позові тарифами;

10) позивачем не надано доказів отримання відповідачем рахунків та претензій;

11) позивачем в окремих рахунках здійснено подвійне нарахування канального збору при проходженні суден відповідача від Очакова до морського порту Херсон та у зворотному слідуванні.

Позивач у поданих суду поясненнях (том 13, а.с. 170-188, том 24, а.с. 103-105) проти доводів відповідача заперечив, посилаючись на наступне.

1) проходження суднами будь-якої осадки з портів ОСОБА_3 регіону до перевантажувального причалу ТОВ СП НІБУЛОН, з урахуванням географічного розташування терміналів, навігаційних умов та природних глибин судноплавних шляхів, а також Правил плавання - є неможливим без проходження Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом та ОСОБА_3 морським каналом;

2) обмежень щодо не стягнення або зменшення канального збору у разі проходження судном тільки частини каналу не встановлено;

3) відповідно до чинного законодавства, з метою забезпечення безпеки судноплавства, проходження судном в зоні дії Правил плавання є неможливим без користування послугами служби регулювання руху суден;

4) технічні характеристики радіолокаційного обладнання ЦРРС/ПРРС відповідають вимогам міжнародних та національних нормативних документів та забезпечують безпеку судноплавства у зоні дії СРРС;

5) розмір канального збору визначений позивачем у відповідності до вимог Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України Про портові збори від 27.05.2013р. №316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.06.2013р. за №930/23462;

6) розмір збору за послуги регулювання руху суден визначений позивачем у відповідності до Тарифів на послуги регулювання руху суден, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 03.12.2013р. №966, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.12.2013р. за №2139/24671;

7) відповідач помиляється щодо подвійного нарахування канального збору, оскільки: при проходженні ХМК без заходження в порти/термінали, які розташовані на БДЛК, ставка канального збору з суден каботажного плавання складає 0,0183 дол. США за куб.м. умовного обєму судна; при заходженні в порти/термінали, які розташовані на БДЛК, у т.ч. при суден заходженні в Очаків, канальний збір стягується по відповідним встановленим Порядком ставкам (0,0037 дол. США за куб.м. умовного обєму судна); зазначені в додаткових поясненнях відповідача судна, після/до проходження ХМК заходили/виходили в/із Очакова та відповідно до Додатку 3 Порядку по таким суднам було нараховано канальний збір за прохід 1-4 коліна БДЛК в/із Очакова.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.10.2015 року (головуючий суддя - Бездоля Ю.С.) провадження у справі № 915/1901/14 зупинено та призначено судову комплексну інженерно-транспортну та економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21, ідентифікаційний код 02883110) із залученням у якості експертів спеціалістів Державного підприємства Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут морського флоту України з дослідним виробництвом (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 15А, ідентифікаційний код 01126996) та Одеської національної морської академії (65029, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8, ідентифікаційний код 01127799).

19.04.2016 року від позивача надійшло повідомлення про погашення заборгованості з канального збору та збору за послуги служб регулювання руху суден за період з червня по листопад 2014 року в сумі 919 645,74 грн.

14.06.2016 року експертною установою повернуто до суду справу № 915/1901/14 та висновок експертизи № 824/825 від 31.05.2016 року.

У звязку зі звільненням судді Бездолі Ю.С. виникла необхідність у вирішенні питання щодо заміни головуючого судді у справі.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області № 173 від 14.06.2016 року проведено повторний автоматизований розподіл справи № 915/1901/14.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2016 року призначено головуючого суддю Корицьку В.О.

Ухвалою суду від 15.06.2016 року (суддя Корицька В.О.) справу прийнято до провадження, провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 22.06.2016 року.

Ухвалою суду від 22.06.2016 року припинено провадження у справі в частині стягнення заборгованості з канального збору та збору за послуги служб регулювання руху суден за період з червня по листопад 2014 року в сумі 919 645,74 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України в звязку з відсутністю предмету спору.

Отже, судом розглядаються позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 4 502,94 грн.

22.06.2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання 22.06.2016 року не забезпечив.

17.06.2016 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Оскільки юридична особа не позбавлена можливості направити в суд іншого представника, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для розгляду справи по суті, справа розглядається у відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Протягом червня-листопада 2014 року судна (баржі та буксири), що належать ТОВ СП НІБУЛОН, проходили Бузько-Дніпровсько-лиманським та ОСОБА_3 морським каналами під час здійснення вантажних комерційних рейсів, за що відповідно до вимог чинного законодавства ДП Адміністрація морських портів України в особі філії ДП Дельта-лоцман було нараховано канальний збір, а також під час проходження каналом цим суднам надавались послуги служби регулювання руху суден, за що нарахований збір за послуги служби регулювання руху суден (далі послуги служби РРС).

Факт проходження суднами відповідача вказаними каналами та надання послуг служби РРС підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями СРРС, виписками з вахтового журналу, записами радіолокаційного контролю про рух суден відповідача ОСОБА_4 інформаційної обчислювальної системи підтримки регулювання руху суден Дельта-Навігатор, з яких видно траєкторію руху суден, виписками з радіопереговорів між ЦРРС та капітанами суден.

Для сплати зборів ДП Дельта-лоцман було виставлено ТОВ СП НІБУЛОН рахунки на загальну суму 919 645,74 грн.

Зазначені рахунки рекомендованими листами були направленні на адресу відповідача. Їх отримання підтверджується зворотними повідомленнями про отримання поштової кореспонденції.

Відповідачем рахунки оплачені не були.

На адресу ТОВ СП НІБУЛОН були направлені претензії № 3715 від 18.07.2014 року, № 4188 від 15.08.2014 року, № 4761 від 19.09.2014 року, № 5318 від 21.10.2014 року, № 5881 від 19.11.2014 року, № 6494 від 19.12.2014 року, які залишено відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Після порушення провадження у справі відповідачем погашена заборгованість з канального збору та збору за послуги служб регулювання руху суден за період з червня по листопад 2014 року в сумі 919 645,74 грн., що підтверджується банківськими виписками від 17.03.2015 року, 24.03.2015 року, 05.11.2015 року, 06.11.2015 року (том 36, а.с. 21-34).

Позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 4 502,94 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Кодексу торговельного мореплавства України держава здійснює регулювання торговельного мореплавства через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, інші центральні органи виконавчої влади та національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Згідно з цим Кодексом, іншими актами законодавства та міжнародними договорами України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, в межах своїх повноважень за участю заінтересованих центральних органів виконавчої влади розробляє та затверджує нормативні документи з питань торговельного мореплавства, інструкції, правила перевезень вантажів, пасажирів, пошти і багажу, правила перевезень у прямому змішаному та прямому водному сполученні, які є обовязковими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Приписом ст. 4 Кодексу торговельного мореплавства України встановлено, що до цивільних, адміністративних, господарських та інших правовідносин, що виникають із торговельного мореплавства і не врегульовані цим Кодексом, відповідно застосовуються правила цивільного, адміністративного, господарського та іншого законодавства України.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.22 Закону України Про морські порти України у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в обємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди. Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом. Канальний збір справляється на користь власника каналу.

Процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів встановлені Порядком справляння та розмірами ставок портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316 (далі Порядок №316).

За п.1.2 Порядку №316, згідно з частинами третьою - пятою статті 22 Закону України Про морські порти України, портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, а саме: канальний збір справляється на користь власника каналу.

Відповідно до п.1.3 Порядку №316, портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Цілі, на які використовуються кошти від канального збору, визначено п.2.4 Порядку №316.

Відповідно до п.1.5 Порядку №316, нарахування портових зборів здійснюється з умовного обєму судна, який обчислюється в кубічних метрах і дорівнює добутку трьох величин (довжина судна, ширина судна і висота борту судна), зазначених в обмірному свідоцтві (головні розмірення) або документі, що його замінює. Умовний обєм барже буксирних складів, караванів та інших складених плавучих споруд для нарахування всіх видів зборів, крім санітарного, дорівнює сумі обємів окремих елементів.

П.п. 3.1., 3.2., 3.4., 3.5. Порядку №316 встановлено:

- канальний збір за проходження суден каналом Дунай - Чорне море на баровій частині гирла Новостамбульське (Бистре), Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом (далі - БДЛК), ОСОБА_3 морським каналом (далі - ХМК), Керч-Єнікальським каналом (далі - КЄК) справляється на користь субєкта, визначеного пунктом 1.2 розділу I цього Порядку;

- нарахування канального збору здійснюється за кожне проходження каналу судном в один кінець і кожне проходження каналу судном транзитом в один кінець за одиницю умовного об'єму судна (за 1 куб.м обєму судна) за ставками, наведеними в додатку 3 до цього Порядку;

- судно, яке здійснює перехід між морськими портами (морськими терміналами), що розташовані на БДЛК, канальний збір за прохід по БДЛК сплачує на користь субєкта, визначеного пунктом 1.2 розділу I цього Порядку, за ставкою, що дорівнює різниці між розмірами ставок, установленими для відповідних ділянок БДЛК (додаток 3). За проходження БДЛК і ХМК без заходження в зазначені морські порти (морські термінали) канальний збір справляється на користь субєкта, визначеного пунктом 1.2 розділу I цього Порядку, за ставками, які встановлені згідно з додатком 3 до цього Порядку, за прохід БДЛК 1 - 12 колін та морського порту Херсон (прохід БДЛК і ХМК) відповідно;

- для суден, що згідно з обмірним свідоцтвом з повним вантажем мають осадку не більш як 4,5 метра, ставки канального збору застосовуються з коефіцієнтом 0,38, крім морського порту Білгород-Дністровський та каналу Прорва.

Ставки канального збору містяться у Додатку 3 Порядку №316.

Приміткою 2 Додатку №1 до Порядку №316 (пункт 1.3 розділу І) визначено, що судна груп В (буксири та баржі), Д та Е, що виконують комерційні вантажні рейси, належать до групи А.

Пунктом першим наказу Міністерства транспорту України від 15.04.2004 року № 312 Про забезпечення лоцманського проведення і регулювання руху суден у територіальних, внутрішніх водах та на внутрішніх водних шляхах України покладено на державне підприємство Дельта-лоцман з 00 годин 00 хвилин 01.05.2004 року функції з забезпечення лоцманського проведення та регулювання руху суден на судноплавних шляхах у територіальних водах, на фарватерах, каналах, на акваторіях, підхідних каналах, внутрішніх і зовнішніх рейдах портів та терміналів усіх форм власності за рахунок зборів за послуги лоцманських служб і постів (служб) регулювання руху суден.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 19.03.3013 №163 Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства Адміністрація морських портів України (далі Наказ №163) реорганізовані державні підприємства морського транспорту за переліком згідно з додатком 1 шляхом виділу стратегічних обєктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обовязків стосовно них відповідно до розподільчих балансів та утворено внаслідок виділу Державне підприємство Адміністрація морських портів України.

Згідно з п.3 Наказу №163 Адміністрація морських портів України є правонаступником державних підприємств морського транспорту, зазначених у пункті 1 цього наказу, у частині майна, прав та обовязків відповідно до розподільчих балансів.

Актом приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань від 13.06.2013 року, затвердженим Міністерством інфраструктури України, Бузько-Дніпровсько-лиманський та ОСОБА_3 морський канали передано на баланс Державному підприємству Адміністрація морських портів України.

Актом приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань від 13.06.2013 року №14 Державне підприємство Адміністрація морських портів України передало Бузько-Дніпровсько-лиманський та ОСОБА_3 морський канали до філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України.

Отже, власником гідротехнічної споруди - Бузько-Дніпровсько-лиманського та ОСОБА_3 морського каналів є держава, а балансоутримувачем - позивач, що підтверджується відповідним витягом з Реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, наказом Міністерства інфраструктури України від 19.03.3013 №163 Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства Адміністрація морський портів України, актом приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань від 13.06.2013.

Таким чином, згідно до вимог ст.22 Закону України Про морські порти України канальний збір повинен сплачуватись саме позивачу у справі.

Проходження суднами будь-якої осадки з портів ОСОБА_3 регіону до перевантажувального причалу ТОВ СП Нібулон є неможливим без проходження Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом та ОСОБА_3 морським каналом, що підтверджується наступним.

Позивач правомірно зазначає, що Бузько-Дніпровсько-лиманський канал слугує для підходу до Очаківського портопункту, Очаківського морського рибного порту, Дніпро-Бузького порту, портового пункту Галициновський карєр, спеціалізованого порту Октябрьськ, Миколаївського річкового і морського портів, терміналу відповідача, ОСОБА_3 морського та річкового портів, суднобудівним та судноремонтним підприємствам регіону. Траса каналу проходить частково по Чорному морю та Дніпро-Бузькому лиману. Характерною рисою цього лиману є його мілководність.

Відповідно до п. 3.1.18 Правил плавання і лоцманського проведення суден у північно-західній частині Чорного моря, Бузько-Дніпровсько-лиманського та ОСОБА_3 морського каналів, затверджених наказом Міністерства транспорту та звязку України від 01.08.2007 року № 655 (далі Правила плавання) на дванадцятому та десятому колінах Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу є ділянки, на яких зони забровкового плавання взагалі відсутні, тобто, судна не можуть рухатись інакше, ніж по каналу.

Крім того, як видно з п. 3.1.18 Правил плавання зони забровкового плавання на різних колінах каналу знаходяться то справа, то зліва, що неминуче тягне за собою необхідність пересікання каналу.

Таким чином, судна відповідача при здійсненні ними перевезень до/від портів ОСОБА_3 регіону, не зважаючи на осадку цих суден, за будь-яких яких умов, рухались каналом.

Відповідно до п. 3.1.18 Правил плавання, усі морські та річкові буксири, що не виконують буксирування або виконують буксирування караванів барж, самохідні річкові судна всіх відомств, які мають осадку до 4.0 м, зобов'язані рухатись за бровками каналу вздовж виставленого навігаційного огородження на таких ділянках.

У таблиці 1 п. 3.1.18 Правил плавання приведені ділянки за бровкою каналу, де повинні рухатися буксир з баржами, також у зазначеній таблиці вказані винятки із вимоги по руху суден за бровками каналу: район обмілини Ожарської коси, де ширина ділянки тільки до 5-метрової ізобати (десяте коліно), район повороту на 13 коліно (буй 128) (дванадцяте коліно).

Відповідно до п. 3.1.19 Правил плавання, на ділянках каналу, де зони забровкового плавання відсутні, судна зобов'язані рухатись каналом. Тобто буксири з баржами повинні рухатися вищезазначеними ділянками, які є складовими каналу.

Стосовно проходження суднами відповідача ОСОБА_3 морського каналу (ХМК) судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 3.1.22 Правил плавання, на ХМК судна з осадкою до 4,0 м і всі малі судна плавають у смузі 1 кабельтов завширшки ліворуч та праворуч від бровок першого коліна каналу по всій його довжині.

На другому і третьому колінах ХМК рух суден здійснюється по каналу в обох напрямках. Буксири на цій ділянці виконують плавання з караваном, сформованим не більше ніж у два ряди. Переформування буксирного каравану проводиться поза каналом у районі якірного місця № 366.

Таким чином, судна відповідача при здійсненні ними перевезень до/від портів ОСОБА_3 регіону, не зважаючи на осадку цих суден, за будь-яких яких умов, рухались каналом, адже на другому-третьому коліні ХМК взагалі відсутні зони забровочного плавання і судно не може рухатись інакше, ніж по каналу.

Факт проходження буксирами та баржами ТОВ СП Нібулон окремими ділянками каналу окрім норм права, підтверджується записами радіолокаційного контролю про рух зазначених суден, на яких чітко видно, що судна відповідача знаходяться на каналі.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг служби РРС, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 110 КТМ України у районах інтенсивного судноплавства (портові та узбережні води, вузькості, перетин морських шляхів) рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, створюються служби регулювання руху суден (далі СРРС), що здійснюють радіолокаційне обслуговування суден.

Під радіолокаційним обслуговуванням мається на увазі контроль за безпекою судноплавства, регулювання руху суден, радіолокаційне проведення, подання допомоги суднам під час аварійно-рятувальних операцій, інформування про рух суден, стан засобів навігаційного облаштування, гідрометеорологічні умови та інші фактори, що впливають на безпеку плавання.

Відповідно до ст. 115 КТМ України із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики економічного розвитку.

Відповідно до п.4.1 Типового положення про службу регулювання руху суден, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2001 року №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.06.2001 року за №545/5736, СРРС створюються для надання послуг з регулювання руху суден, які перебувають у зоні дії СРРС, з метою забезпечення безпеки мореплавства, ефективності судноплавства, охорони людського життя на морі, запобігання забрудненню довкілля з суден.

Згідно з п.3.6 цього Положення утримання СРРС здійснюється за рахунок коштів від збору за послуги СРРС.

Згідно з п.2.2.2 Правил плавання у районі дії Правил рух суден цілодобово регулюється службою регулювання руху суден ДП Дельта-Лоцман, до складу якої входять: ЦРРС Руська Коса, ПРРС Іллічівськ, Одеса, Юний, Очаків та Широка Балка. Рух суден у зоні дії ЦРРС/ПРРС, вхід до зони дії, постановка на якір, зняття з якоря, відхід від причалу виконуються суднами тільки з дозволу відповідного ЦРРС/ПРРС. Дозвіл повинен бути отриманий не менш ніж за 30 хвилин до початку зазначеної дії. Дозвіл анулюється і повинен бути одержаний знову, якщо судно не почне зазначені дії протягом 30 хвилин.

Пунктом 2.3.1 Правил плавання встановлено, що кожне судно за 30 хвилин до входу в район дії Правил повинно встановити радіозв'язок з відповідним ЦРРС/ПРРС (канали звязку і позивні ПРРС та МЛС зазначені в додатку 2, канали зв'язку з портами, портпунктами, ІДПН - у додатку 3). Судна осадкою до 4,0 м, капітани яких мають право на плавання без лоцмана, які прямують до БДЛК по РШ-59 та РШ-2, повинні завчасно встановити радіозвязок з ПРРС Очаків та повідомити прізвище капітана.

Пунктом 1 наказу Міністерства транспорту України від 15.04.2004 №312 Про забезпечення лоцманського проведення і регулювання руху суден у територіальних, внутрішніх водах та на внутрішніх водних шляхах України на державне підприємство Дельта-лоцман покладено з 00 годин 00 хвилин 01.05.2004 функції з забезпечення лоцманського проведення та регулювання руху суден на судноплавних шляхах у територіальних водах, на фарватерах, каналах, на акваторіях, підхідних каналах, внутрішніх і зовнішніх рейдах портів та терміналів усіх форм власності за рахунок зборів за послуги лоцманських служб і постів (служб) регулювання руху суден.

В подальшому, на підставі Наказу №163, акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобовязань від 13.06.2013, функції ДП Дельта-лоцман відносно БДЛК були передані позивачу.

Пунктом 1.3 Правил плавання визначено, що послуги СРРС - інформаційні послуги, навігаційна допомога (радіолокаційне проведення), радіолокаційний контроль за рухом та стоянкою суден на якорі, організація руху та регулювання руху суден.

Відповідно до п.п.2.2.8, 2.2.3 Правил плавання ЦРРС/ПРРС надають суднам такі послуги: інформаційне обслуговування, надання навігаційної допомоги (радіолокаційне проведення), регулювання руху суден. ЦРРС/ПРРС зобовязані надавати суднам інформацію, рекомендації, вказівки щодо безпеки судноплавства та регулювання руху суден. Для кораблів і суден Військово-Морських Сил Збройних Сил України послуги ЦРРС/ПРРС у північно-західній частині Чорного моря, Бузько-Дніпровсько-лиманському та ОСОБА_3 морському каналах надаються безкоштовно. Усі судна, які проходять через зони дії ЦРРС/ПРРС, зобовязані отримувати інформацію, виконувати рекомендації та вказівки ЦРРС/ПРРС.

Згідно з п. 2.4.1. Правил плавання ЦРРС/ПРРС здійснюють такі види обслуговування:

а) радіолокаційний контроль за безпекою судноплавства, а також за місцезнаходженням суден на якірних місцях в очікуванні транзитного проходу або проведення перевантажувальних операцій;

б) регулювання руху суден;

в) радіолокаційне проведення суден (надання навігаційної допомоги);

г) надання допомоги суднам під час аварійно-рятувальних операцій;

ґ) інформування про рух суден, стан засобів навігаційного облаштування, гідрометеорологічні умови та інші фактори, що впливають на безпеку судноплавства;

д) надання суднам та стороннім організаціям навігаційної та комерційної інформації.

Відповідно до п. 2.4.2. Правил плавання радіолокаційний контроль за рухом суден та стоянкою суден на якорі здійснюється постійно.

Пунктом 3.2. Правил плавання визначена організація руху суден на БДЛК і ХМК у зоні дії РС РРС Дніпро-Бузького регіону.

Так, за п.п. 3.2.1., 3.2.7. Правил плавання регіональна служба регулювання руху суден Дніпро-Бузького регіону ДП Дельта-лоцман організовує суднопотік у зоні своєї дії шляхом завчасного планування руху суден. Кожне судно, яке прямує до БДЛК і/або ХМК, повинно одержати дозвіл на плавання в зоні дії РС РРС. Зона дії РС РРС поділяється на сектори, які закріплені за ЦРРС Руська Коса, ПРРС Очаків і Широка Балка, що входять до її складу. Судна, що постійно здійснюють плавання в межах зони дії РС РРС (буксири місцевого базування, судна портового флоту портів регіону, судна днопоглиблювальних караванів, що ведуть роботи в зоні дії РС РРС та ін.), подають заявку на рух не менш, ніж за 30 хвилин до передбачуваного часу початку руху на робочому каналі радіозвязку ЦРРС/ПРРС, у зоні дії якого вони перебувають.

Згідно з п.2.4.7 Правил плавання радіообмін ЦРРС/ПРРС із суднами, а також поточні навігаційні обставини документально фіксуються.

Згідно п.3.2 Порядку надання послуг з регулювання руху суден, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України №291 від 08.05.2013, вихід капітана судна на радіозвязок з відповідним ЦРРС/ПРРС вважається поданням заявки на надання послуг з регулювання руху суден і вже є свідченням того, що судно користується послугами СРРС, і, відповідно, має їх сплачувати.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи документи (виписки та копії з вахтових журналів, записи радіолокаційного контролю за рухом суден відповідача, квитанції СРРС) господарський суд приходить до висновку, що судна відповідача, здійснюючи рух по Бузько-Дніпровсько-лиманському каналу, дійсно користувались послугами СРРС, які надавались позивачем та за умовами законодавства вказані послуги мають бути оплачені за встановленими ставками.

Вищезазначені факти встановлені у постановах Вищого господарського суду в аналогічних спорах між тими ж сторонами з того ж предмету спору, на що правомірно посилається позивач (від 19.08.2013 № 17/212/10, від 01.10.2013 № 5024/1862/2011, від 19.11.2013 № 923/89/13-г, від 05.03.2014 № 915/1488/13, від 25.02.2014 № 923/1308/13, від 22.07.2014 № 915/219/13-г, від 31.07.2014 № 915/47/14, від 30.07.2014 у справі № 923/47/14, від 09.10.2014 № 923/496/13.

Заперечення відповідача відхиляються судом, враховуючи наступне.

Позивач є господарюючим субєктом, який спеціалізується на продажі зернової продукції.

Транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів відповідача є одною із складових його господарської діяльності. Таким чином, судна (буксири та баржі), що належать відповідачу відповідно до примітки 2 Додатку № 1 до Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів, виконують саме комерційні вантажні рейси та належать до групи А.

Враховуючи, що буксири та баржі ТОВ СП Нібулон мають осадку менш ніж 4,5 метра, ставки канального збору вірно застосовувались з коефіцієнтом 0,38, відповідно до п. 3.5. розділу ІІІ Порядку №316.

Таким чином, доводи відповідача про нездійснення його суднами комерційних рейсів є безпідставним та такими, що не відповідають положенням ч.ч.1, 2 ст.3 Господарського кодексу України.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на відсутність підстав для стягнення з нього канального збору через не проведення державної реєстрації права власності на гідротехнічні споруди - Бузько-Дніпровсько-лиманський канал та ОСОБА_3 морський канал, за відсутності якої неможливо встановити особу власника цієї споруди, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що вказані гідротехнічні споруди є власністю юридичної чи фізичної особи, а не держави.

Суд, також, не приймає до уваги посилання відповідача на п.3.1.25 Правил плавання, оскільки вказаний пункт на спірні відносини сторін по справі не поширюється.

Посилання відповідача на те, що зарахування портових зборів (у тому числі канального), які є дохідною частиною бюджету, на розрахунковий рахунок ДП Адміністрація морських портів України є порушенням бюджетного законодавства, судом також відхиляються, оскільки спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини - Про морські порти України, Порядком справляння та розмірами ставок портових зборів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316 визначено порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів ( у тому числі канального збору), а також особа, на яку Державою покладено обовязок з його справляння.

Суд не приймає доводи відповідача щодо неналежності та недопустимості наданих позивачем доказів у вигляді записів радіолокаційного контролю за рухом суден відповідача ОСОБА_4 інформаційної обчислювальної системи підтримки регулювання руху суден Дельта-Навігатор, оскільки, як зазначає позивач, встановлене в Центрі регулювання руху суден філії Дельта-Лоцман обладнання є сертифікованим, Українським державним центром радіочастот видані відповідні дозволи на його експлуатацію.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавства України не встановлено обовязку при проходженні каналом та замовленні послуг СРРС укладати будь-які окремі договори, оскільки обовязок сплачувати канальний збір та вартість послуг СРРС настає в силу вимог Закону України Про морські порти України, Правил плавання, Порядку справляння та розмірів ставок портових зборів.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що відповідачем доводи позивача не спростовані.

Таким чином, правомірність позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості з канального збору та збору за послуги служб регулювання руху суден за період з червня по листопад 2014 року в сумі 919 645,74 грн. підтверджена належними доказами (квитанціями СРРС, виписками з вахтового журналу, записами радіолокаційного контролю про рух суден відповідача ОСОБА_4 інформаційної обчислювальної системи підтримки регулювання руху суден Дельта-Навігатор).

Крім того, вказана заборгованість підтверджена висновком експертизи № 824/825 від 31.05.2016 року та сплачена відповідачем під час розгляду справи.

Щодо стягнення з відповідача 3% річих в сумі 4 502,94 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу три відсотки річних від суми заборгованості за період з 09.07.2014 року по 30.12.2014 року по кожному окремому рахунку.

Розрахунок суми трьох відсотків річних є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних наявний в матеріалах справи (том 1 а.с. 51-53, том 14 а.с. 40-42).

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 4 502,94 грн. є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі, оскільки погашення частини заборгованості відбулося після подання позову до суду та порушення провадження у справі.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон (юридична адреса: 54002, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 1, адреса для листування: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 9-Б, ідентифікаційний код 14291113) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ідентифікаційний код 38727770) в особі Філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України (54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27, ідентифікаційний код 38728507, відділення ПУМБ в м. Миколаїв, МФО 334851, р/р 260091640 (UAH)) 3% річних в сумі 4 502,94 грн. (чотири тисячі пятсот дві грн. 94 коп.) та судовий збір в сумі 18 482,98 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят дві грн. 98 коп.)

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до канцелярії господарського суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 29.06.2016 року.

Суддя В.О. Корицька