ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р.Справа № 922/5117/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сарни;
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сурят", с. Веселе;
про повернення земельної ділянки та стягнення 13.000,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги адвоката від 12.10.2015р.;

відповідача - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

31.08.2015р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Сурят", у якому просить стягнути з відповідача фактичні витрати, понесені орендарем під час перешкоджання у використанні земельної ділянки (паю), у сумі 13.000,00 грн., зобов'язати відповідача усунути перешкоду у використанні орендованої позивачем земельної ділянки (паю) шляхом передачі землекористувачу у відповідності до ст. 90, 95, 212 ЗК України самовільно зайнятої земельної ділянки, виконавши її рекультивацію (оранку).

В обґрунтування позову вказує на те, що внаслідок самовільного зайняття відповідачем у період з 2012 - 2015 р.р. земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3, відносно якої позивачем, як орендарем, укладено договір оренди землі від 24.09.2012 р. з ОСОБА_3, як орендодавцем, позивачем понесені фактичні витрати у розмірі 13.000,00 грн. (розраховані виходячи з розміру орендної плати за 2012 - 2015 р.р.), а також на те, що позивач позбавлений вести господарську діяльність на спірній ділянці; в якості правових підстав вказує на норми ст. ст. 6, 14, 27 ЗУ "Про оренду землі", ст. ст. 152, 156, 157 ЗК України, ст. ст. 216, 218, 224 ГК України, ст. 410 ЦК України.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримує повністю та наполягає на його задоволенні, з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, витребувані судом докази не надав, причини неявки у судове засідання суду не повідомив, у відзиві на позовну заяву (вх. № 42768 від 22.10.2016р.) проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_3 (орендодавець) було передано позивачу в оренду ту саму земельну ділянку, яку роком раніше було передано відповідачу, а Лозівською РДА - зареєстровано два відповідні договори оренди, що свідчить про порушення позивачем та ОСОБА_3 земельного законодавства та прав відповідача, по-друге, відповідач стверджує, що позивачем не доведено складу цивільного правопорушення та вини відповідача у понесених витратах, що унеможливлює задоволення даного позову, з підстав вказаних у позові, і по-третє, відповідач вказує на те, що розпорядження Лозівської РДА від 23.11.2011 р. №454, яке позивач надав на підтвердження розірвання договору оренди з відповідачем, не підписано, що унеможливлює прийняття такого у якості належного доказу.

21.06.2016р. надійшло за допомогою електронної пошти клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 1285). Розгляд цього клопотання унеможливлений невідповідністю його приписам п.1.5.6. Інструкції з діловодства в господарських судах, згідно якого електронний лист вважається офіційним у разі, якщо він містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

06.04.2011р. між Лозівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сурят" (орендар) було укладено договір оренди землі від 06.04.2011р. № 7-11 (т. І а. с. 89-92), відповідно до умов якого орендодавець відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 12.10.2009р. № 403 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області за межами населених пунктів, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

Строк дії договору визначено сторонами у 50 років (п. 7 договору). Разом з тим сторонами було обумовлено, що в разі отримання власником нерозподіленої (невитребуваної) земельної ділянки, державного акта на право власності на земельну ділянку державного акта на право власності на земельну ділянку дія даного договору припиняється (п. 6 договору).

Державний акт на право власності на земельну ділянку отриманий ОСОБА_3 03.09.2012р. (наданий разом із заявою від 21.06.2016р. вх. №20391).

Розпорядженням Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 23.11.2011 року № 454 договір оренди спірної земельної ділянки (паю), укладений між Лозівською РДА та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сурят" розірвано (т. І а. с. 35).

24.09.2012р. між фізичною особою ОСОБА_3 (орендодавець, державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4, зареєстрований 03.09.2012р.) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди землі від 24.09.2012р. Відповідно до умов договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області за межами населених пунктів, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

На виконання договору оренди ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 сплачено 13 000 грн. (т. І а. с. 23-26).

Між тим фактично земельна ділянка у володіння ФОП ОСОБА_1 передана не була, оскільки продовжувала перебувати у володінні ТОВ «Сурят». Факт зайняття вказаної ділянки визнається відповідачем та підтверджується матеріалами справи, а саме процесуальними документами з цивільних та кримінальних справ за наслідками спірних відносин між сторонами (т. І а. с. 27, 28-28а, 29-34, 57-59, 93, 126-130, 131- 132, 133136-137, 138-140, 174).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЗУ "Про оренду землі", орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Враховуючи вищевказане позов про зобов'язання відповідача усунути перешкоду у використанні орендованої позивачем земельної ділянки (паю) шляхом передачі землекористувачу підлягає задоволенню як обґрунтований.

Посилання відповідача на те, що земельна ділянка підставно перебуває в його володінні суд оцінює критично. Договір оренди землі від 06.04.2011р. № 7-11, укладений ТОВ "Сурят" з Лозівською РДА припиняє, у відповідності з умовами п. 6 договору, свою дію з моменту одержання акту. Акт виданий 03.09.2012р. Тобто договір припинив свою дію з цієї дати в силу скасувальної умови, передбаченої п.6 договору в порядку ч.2 ст.212 ЦКУ. Відтак подальше перебування земельної ділянки у володінні ТОВ «Сурят» не має під собою правових підстав.

Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення збитків суд виходить з наступного.

Згідно ст. 156 Земельного кодексу України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3.7. постанови Пленуму ВГСУ від 17.05.2011р. №6 власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 N 284.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993р. №284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам земель та землекористувачам, яким передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад (п.2).

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд приходить до висновку про те, що умовою визнання обґрунтованими позовних вимог позивача є доведення ним факту завдання йому збитків та їх розміру, в порядку передбаченому чинним законодавством (ПКМУ від 19.04.1993р. №284). Проте цей тягар доведення позивачем не витриманий.

Позивачем не надано передбачених законом доказів, що підтверджують факт завдання збитків та їх розмір, а саме позивачем не надано акту комісії з визначення розміру збитків, необхідність якого передбачена п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам земель та землекористувачам (ПКМУ від 19.04.1993р. №284).

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 13.000,00 грн. не ґрунтуються на нормах права і тому задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог про зобов'язання відповідача виконати рекультивацію (оранку) земельної ділянки суд також відмовляє, виходячи з наступного.

В силу норм ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Позивачем не доведено ні наявність правових норм, ні наявність договірних зобов'язань, котрі покладали б на відповідача обов'язок виконувати певні сільськогосподарські роботи, визначали б їх кількість, якість, строки тощо у разі повернення земельної ділянки.

Відповідно до норм ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам. Зважаючи на те, що судовий збір для позову у даній справі становить 4.438,75 грн. (одна майнова - 1.218,00 грн. та дві немайнові вимоги: 1.218,00 грн. та 2.002,75 грн.), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2.002,75 грн. судового збору. Оскільки позивачем було сплачено 3.045,00 грн. судового збору, стягненню з останнього на користь державного бюджету підлягає 1.393,75 грн., у зв'язку з відмовою в задоволенні позову про стягнення збитків та зобов'язання виконати рекультивацію (оранку) земельної ділянки.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ч. 2 ст. 27 ЗУ "Про оренду землі", ст.ст. 224, 225 ГК України, ст. ст. 156, 157 ЗК України, ст. ст. 11, 16, 1166 ЦК України, ст. ст. 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати ТОВ «Сурят», , адреса: 64650, с. Веселе, вул. Колгоспна, 4, Лозівського району, Харківської області, усунути перешкоду у використанні орендованої Ф-ОП ОСОБА_1 земельної ділянки (паю), шляхом передачі землекористувачу у відповідності до ст. ст. 90, 95, 212 ЗК України самовільно зайнятої земельної ділянки.

3. Відмовити в позові про стягнення 13.000,00 грн. збитків.

4. Відмовити в позові про зобов"язання відповідача виконати рекультивацію (оранку) земельної ділянки.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1.393,75 грн. судового збору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сурят" (64650, Харківська область, Лозівський район, с. Веселе, вул. Колгоспна, 4, ідентифікаційний код 23747256) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 2.002,75 грн. судового збору.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.06.2016 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/5117/15/