ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"23" червня 2016 р. Справа № 911/1882/15

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроіндекс» на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроіндекс», м.Ірпінь

про стягнення 22270834,79 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача (стягувача): ОСОБА_1

Від відповідача (боржника): не зявився

Від ДВС: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.06.2015 року у справі № 911/1882/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНДЕКС» на користь Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ОСОБА_3» 826 625,00 доларів США заборгованості по кредиту, 140 526,24 доларів США відсотків за користування кредитом, 79 159,61 доларів США неустойки, 182 544,00 грн. заборгованості по кредиту, 42 135,11 грн. відсотків за користування кредитом, 13 303,82 грн. неустойки; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАГРОІНДЕКС» в доход Державного бюджету України 73 080 грн. судового збору.

На виконання рішення Господарського суду Київської області від 16.06.2015 року, судом 01.12.2015 року видано відповідні накази.

19.04.2016 року відповідач (Боржник) Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгроіндекс» звернувся до Господарського суду Київської області зі скаргою на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та просить суд скасувати постанову ВП №49696278 від 23.03.2016 року про призначення субєкта оціночної вартості субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Боржник заперечує проти призначення саме ЗАТ «Консалтингюрсервіс» субєктом оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні №49696278, оскільки вважає його діяльність необєктивною, а результати такими, що не відповідають дійсності. Боржник просить суд скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №49696278 від 23.03.2016 року про призначення субєкта оціночної вартості субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та просить суд зобовязати державного виконавця провести оцінку нерухомого майна Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена та призначаються до розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до ухвали суду від 20.04.2016 року розгляд скарги призначено на 05.05.2016 року.

04.05.2016 року до господарського суду від Департаменту Державної виконавчої служби надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості підготувати відзив на скаргу та матеріали виконавчого провадження №49696278.

05.05.2016 року до господарського суду від відповідача (скаржника) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначено, що представник скаржника не може бути присутнім в судовому засіданні 05.05.2016 року у звязку з відрядженням, докази чого будуть надані суду.

Представник позивача (стягувача) у судовому засіданні 05.05.2016 року заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, представником позивача (стягувача) у судовому засіданні 05.05.2016 року подано клопотання про продовження строків розгляду скарги у справі №911/1882/15 у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України, яке задоволено судом, продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд скарги до 23.06.2016 року.

Також, ухвалою про відкладення розгляду скарги скаржника було зобовязано надати в наступне судове засідання оригінали документів (копії у справу), на які він посилається, як на підставу своїх вимог та інші докази, що обґрунтовують викладені в скарзі обставини; обґрунтувати в чому саме полягає порушення державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вказати норму закону).

Однак, в судове засідання 23.06.2016 року представник скаржника повторно не зявився, доказів поважності причин неявки в попереднє судове засідання не надав. Подав клопотання про відкладення розгляду скарги у звязку з хворобою уповноваженого представника, однак, без підтверджуючих доказів. Також, скаржником не надано суду витребувані ухвалою від 05.05.2016 року докази та пояснення, зокрема, оригінали документів (копії у справу), на які заявник посилається, як на підставу своїх вимог та інші докази, що обґрунтовують викладені в скарзі обставини; не обґрунтовано в чому саме полягає порушення державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вказати норму закону).

Без надання вищенаведених доказів та пояснень з викладених у скарзі та наявних у справі доказів та пояснень не можливо встановити правомірність чи протиправність оскаржуваної постанови, що виключає розгляд скарги по суті.

У звязку з чим, суд зазначає, що скарга прийнята до розгляду ухвалою від 20.04.2016 року і у скаржника було достатньо часу для виконання вимог суду та надання витребуваних судом доказів та пояснень, крім того витребувані ухвалою суду від 05.05.2016 року докази та пояснення по суті скарги (обґрунтування) могли бути надані скаржником в будь-який час до канцелярії суду чи надіслані поштою.

Як передбачено ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з п. 4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Як передбачено п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Як визначено п.3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Згідно з п. 3.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Згідно з п. 4.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 1212 ГПК є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу.

Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу). Розгляд таких скарг здійснюється господарськими судами за правилами ГПК.

Абзацом 2 п. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розяснено, що у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XIII ГПК тощо.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання господарського суду і його незявлення перешкоджає вирішенню спору.

Після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право звернутись до господарського суду повторно в загальному порядку.

Таким чином, враховуючи закінчення процесуальних строків розгляду скарги, повторну необґрунтовану неявку представника скаржника в судові засідання, ненадання ним без поважних причин витребуваних судом доказів та пояснень, які необхідні для розгляду скарги по суті (з викладених у скарзі та наявних у справі доказів та пояснень не можливо встановити правомірність чи протиправність оскаржуваної постанови, що виключає розгляд скарги по суті), і таке ненадання перешкоджає повному та всебічному розгляду скарги, скарга підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи вищевказане та керуючись п.5 ст. 81, ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроіндекс» на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 911/1882/15 залишити без розгляду.

Суддя А.Ю. Кошик