ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р.Справа № 922/1133/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Камтехсервіс", м. Харків, Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Камтехсервіс", м. Харків.
до Харківської міської ради, м. Харків, Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Харків
про розірвання договору оренди землі
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_2, дов. від 11.03.2016р.,

Представник відповідача - ОСОБА_3, дов. від 30.12.2015р.,

Третя особа 1 - ОСОБА_2, дов. від 13.05.2016р.,

Третя особа 2 - ОСОБА_2, дов. від 06.11.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКФ Камтехсервіс", м. Харків. звернувся до господарського суду із позовом до відповідача - Харківської міської ради, м. Харків, в якому просить суд розірвати договір оренди землі №58 від 04.05.2006р., укладений між сторонами даного спору. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 11.04.2016р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25.04.2016р. об 11:00 год.

Ухвалою господарського суду від 25.04.2016р. залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Камтехсервіс", м. Харків.

Ухвалою господарського суду від 31.05.2016р. залучено ОСОБА_1 до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Продовжено строк розгляду справи до 22.06.2016 р.

У судовому засіданні 13.06.2016р. оголошувалась перерва до 22.06.2016р. об 11:30 год.

У судовому засіданні 22.06.2016р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Через канцелярію суду надав додаткові докази по справі (вх. № 19476), які судом долучаються до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.06.2016р. проти позову заперечував, додаткових доказів по справі суду не надав.

Представник першої та другої третіх осіб у судовому засіданні 22.06.2016р. позов підтримав, додаткових доказів по справі суду не надав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною ОСОБА_4 України, кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши представників сторін, судом встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи, 04 травня 2006 року, на підставі рішення Харківської міської ради від 23.12.2005 р. № 257/05 "Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користуванні земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель та споруд", між Харківською міською радою (відповідач, орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничою комерційною фірмою "Камтехсервіс" (позивач, орендодавець) укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в державному реєстрі земель за № 58 (договір), у відповідності до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі транспорту, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Північна, 4 загальною площею 0,3300 га, для реконструкції нежитлових приміщень прибудовами та надбудовами під офісні та допоміжні приміщення (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та для її подальшої експлуатації, строком до 01.12.2030р.

Відповідно до акту приймання - передачі земельної ділянки від 04.05.2006р., позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Північна, 4.

Пунктом 36 договору визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору, спір розв'язується у судовому порядку.

Пунктом 38 договору визначено підстави для його розірвання, зокрема, за взаємною згодою сторін (підпункт «а») та за рішенням суду (підпункт «б»).

Пункт 40 договору визначає, що перехід права власності на будівлі та споруди, які розташовані на орендованій земельній ділянці до другої особи, є підставою для розірвання договору та укладення договору оренди з новим власником будинків та споруд.

На підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі та нежитлових приміщень від 09.04.2009р. №1134 нежитлову будівлю, загальною площею 131,3 кв.м., що розташована за адресою: м.Харків, вул.Свистуна (вул. Північна (назва не чинна)), 4, та яка належала TOB ВКФ «Камтехсервіс» на праві власності було передано у власність TOB «Камтехсервіс».

Даний Договір згідно ОСОБА_2 з державного реєстру правочинів №7179946 від 09.04.2009 посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відчужувач - TOB ВКФ «Камтехсервіс», набувач - TOB «Камтехсервіс».

Відповідно до ОСОБА_2 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22530480 від 21.04.2009р. право власності на зазначену нежитлову будівлю зареєстровано за TOB «Камтехсервіс».

Листом від 16.06.2014р. позивач звернувся до відповідача з клопотанням про припинення договору оренди землі від 04.05.2006р. №58, у зв'язку з переходом права власності до іншої особи.

Як зазначає позивач, до теперішнього часу відповідачем вказана вимога не розглянута, договір оренди землі з позивачем не розірвано, а з новим власником нерухомого майна та земельної ділянки - новий договір оренди не укладено, відповіді на вищезазначену вимогу позивача відповідачем належним чином не надано.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду, із вимогою про розірвання договору оренди землі від 04.05.2006р. №58 в судовому порядку.

Заперечуючи проти позову, відповідач не заперечував факту звернення позивача до Харківської міської ради з листом-пропозицією про розірвання договору оренди землі, однак наголосив на тому, що позивачем до вказаного листа не було додано документів, передбачених Порядком оформлення договорів оренди землі у м. Харкові, чим саме позивач унеможливив оформлення та підписання додаткової угоди про розірвання договору оренди землі та не створив ХМР умов для можливості вирішення питання про розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 ЦК України).

Отже, двостороннім правочинам притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію загальної чи самостійної мети кожної з цих осіб.

Згідно ст. 792 ЦК України та ст. 93 ЗК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Зі змісту статті 13 вказаного Закону вбачається, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 610, ст. 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне зобовязання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору та в інших випадках, встановлених законом або договором.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На підставі ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, тобто, види матеріально-правових вимог, які заінтересована сторона може заявити до порушника. Випадки та підстави дострокового розірвання договору передбачено статтями 651 та 652 ЦК України; вказаними статтями передбачено можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є обєкт оренди, строк дії договору оренди, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, умови збереження стану обєкта оренди, умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, відповідальність сторін та ін.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Згідно п.2.20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України Про оренду землі, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

При цьому, правові наслідки зміни або розірвання договору передбачені ст.653 ЦК України, зокрема, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Пунктами "а", "е" ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно ст. 31 Закону України „Про оренду землі договір оренди припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Відповідно до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема договором купівлі-продажу нежитлової будівлі та нежитлових приміщень від 09.04.2009р. №1134, відповідно до якого нежитлову будівлю, загальною площею 131,3 кв.м., що розташована за адресою: м.Харків, вул.Свистуна (вул. Північна (назва не чинна), 4, яка належала TOB ВКФ «Камтехсервіс» на праві власності було передано у власність TOB «Камтехсервіс».

Даний Договір згідно ОСОБА_2 з державного реєстру правочинів №7179946 від 09.04.2009 посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відчужувач - TOB ВКФ «Камтехсервіс», набувач - TOB «Камтехсервіс».

Відповідно до ОСОБА_2 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22530480 від 21.04.2009р. право власності на зазначену нежитлову будівлю зареєстровано за TOB «Камтехсервіс».

З зазначеного вбачається, що позивач не є власником нежитлової будівлі, загальною площею 131,3 кв. м., яка складається з нежитлової будівлі літ В-1, загальною площею 28,5 кв.м. та частини нежитлової будівлі літ. Д-2, що складається з приміщень першого поверху № 10, 11, 12, 13, другого поверху № 11, 12, 13, розташованої за адресою: вул.Свистуна (вул. Північна (назва не чинна)), 4, а тому фактично не використовує земельну ділянку площею 0,3300 га за адресою: м. Харків, вул.Свистуна (вул. Північна (назва не чинна)), 4, за договором оренди від 04.05.2006р., зареєстрованого 04.05.2006p. у виконавчому комітеті Харківської міської ради в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі під № 58, яка була надана ТОВ ВКФ "Камтехсервіс" для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень.

Водночас, частина нежитлових приміщень літ. "Г-3" по вул. Свистуна, 4, у м. Харкові, загальною площею 525,6 кв.м., у тому числі приміщення першого поверху 1-7 (цільове призначення - ремонтно-складські, офісні та побутові приміщення), загальною площею 313,5 кв.м., приміщення другого поверху 8-13 (цільове призначення - офісні приміщення), загальною площею 111,8 кв.м., приміщення третього поверху 14-18 (цільове призначення - офісні приміщення), загальною площею 100,3 кв.м., на підставі рішення Московського районного суду м. Харкові від 27.11.2007р., належать ОСОБА_1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.12.2007р.

Пунктом 40 Договору оренди землі визначено, що перехід права власності на будівлі та споруди, які розташовані на орендованій земельній ділянці до другої особи, є підставою для розірвання договору та укладення договору оренди з новим власником будинків та споруд.

Враховуючи вищевикладене, та в силу ст. 120 ЗК та у ст. 377 ЦК України у позивача припинилось право користування цією земельною ділянкою за спірним договором.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. При цьому, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до законодавства.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цк України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право, в тому числі, подавати докази.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Керуючись ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У звязку з тим, що фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею здійснює її новий власник - ТОВ "Камтехсервіс", законодавством та умовами договору передбачена можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Суд враховує, що така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 19 червня 2012 року у справі № 36/368-9/63.

Щодо заперечень відповідача, що позивачем при зверненні до Харківської міської ради з листом-пропозицією про розірвання договору оренди землі, не було додано документів, передбачених Порядком оформлення договорів оренди землі у м. Харкові, чим саме позивач унеможливив оформлення та підписання додаткової угоди про розірвання договору оренди землі та не створив ХМР умов для можливості вирішення питання про розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін, суд зазначає, що до матеріалів справи позивачем надано докази звернення до Харківської міської ради із заявою від 03.06.2016р. з пропозицією про розгляд питання щодо розірвання договору оренди землі від 04.05.2006р. з наданням відповідних документів, передбачених Порядком оформлення договорів оренди землі у м. Харкові.

Також позивачем до матеріалів справи надані докази сплати орендної плати за користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі від 04.05.2006р. за період з 26.02.2013р. по 25.03.2016р.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю " ВКФ Камтехсервіс" про розірвання договору оренди земельної ділянки №58 від 04.05.2006р., укладеного між "ВКФ Камтехсервіс" та Харківської міської ради, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України, в зв'язку з чим, судові витрати покладаються на відповідача. Однак, враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат на свою користь, судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 65, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди землі № 58 від 04.05.2006р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційною фірмою "Камтехсервіс" (61000, м. Харків, вул. Північна, МСП-2, буд. 4, ) та Харківською міською радою (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ).

Повне рішення складено 22.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

справа № 922/1133/16