КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"04" липня 2016 р. Справа №911/1065/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіалайн-Україна" на рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2016 (суддя Чонгова С.І..)

за первісним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіалайн-Україна"

Відкритого акціонерного товариства імені Васильєва

третя особа Відкрите акціонерне товариство ім. Васильєва

ОСОБА_3

ОСОБА_4

про визнання права власності

за застрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіалайн-Україна"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

Відкритого акціонерного товариства імені Васильєва

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 04.08.2015 по справі №911/1065/15 в задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 рішення господарського суду Київської області від 04.08.2015 скасовано, первісні вимоги задоволено повністю. У зустрічному позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.02.2016 рішення господарського суду Київської області від 04.08.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.06.2016 по справі №911/1065/15 первісний позов задоволено в повному обсязі. Визнано за Фізичною особою ОСОБА_5 право власності на об'єкт лізингу за договором фінансового лізингу від 25.02.2000, будівлю інженерно-технічного корпусу площею 506,1 кв.м., що є виділеним ізольованим індивідуально визначеним об'єктом нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, Вишгородського району, Київської області, та є частиною єдиного об'єкту-будівлі електроцеху, загальною площею 939,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Провадження по справі, в частині вимог про визнання права власності до Відкритого акціонерного товариства ім. Васильєва, припинено.

Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано недійсним фінансово лізинговий договір від 25.02.2000, укладений між Відкритим акціонерним товариством ім. Васильєва та Приватним підприємцем ОСОБА_2, в частині щодо передачі у лізинг земельної ділянки.

Стягнуто солідарно з Відкритого акціонерного товариства ім. Васильєва та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 609,00грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіалайн-Україна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким в задоволенні первісних позовних вимог відмовити в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду судом, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази, зокрема, сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на дату звернення з первісним та зустрічним позовом до суду, встановлено, що судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про визнання права власності на майно та земельну ділянку за Договором фінансового лізингу від 25.02.2000.

Відповідно до п. 2.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу Українитощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Як вбачається з Договору фінансового лізингу від 25.02.2000 ціна майна та земельної ділянки, становить 102417,00 грн.

Таким чином, судовий збір, який підлягав сплаті при поданні первісної позовної заяви до суду першої інстанції, становив 2048,34 грн. (2%*102417,00 грн.).

Відповідачем за первісним позовом також подано зустрічну позовну заяву немайнового характеру.

Отже, судовий збір, який підлягав сплаті при поданні зустрічної позовної заяви до суду першої інстанції, становив 1218 грн.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на дату звернення з цією апеляційною скаргою, при зверненні до господарського суду встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат;

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою, судовий збір за звернення з апеляційною скаргою має бути сплачений в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, незалежно від того, в якій частині апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції.

Будь-яких виключень щодо вказаної норми Закон України "Про судовий збір" не містить.

Вказана правова позиція викладена в п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/2093/15 від 12.11.2015 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII)", де зазначено, що законом передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Враховуючи вищевикладене, за подання апеляційної скарги апелянт повинен сплатити судовий збір в розмірі 3592,97 грн. ((1218,00 грн. + 2048,34 грн.) *110%).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, апелянтом, в якості доказу сплати судового збору додано платіжне доручення №1087 від 23.06.2016 на суму 3207,00 грн., тобто в розмірі, меншому ніж передбачений законодавством.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає за необхідне повернути без розгляду апеляційну скаргу заявнику.

Поряд з цим, Київський апеляційний господарський суд зазначає, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до апеляційного господарського суду в загальному порядку після усунення обставин, передбачених п. 3 ст. 97 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути без розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіалайн-Україна" на рішення Господарського суду Київської області від 13.06.2016 по справі №911/1065/15.

Матеріали справи №911/1065/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

О.М. Баранець