донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

05.07.2016 справа №913/259/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

При секретарі: Поляковій А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:ОСОБА_4, за довіреністю не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 міської ради Луганської області, м.Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від04.05.2016
у справі№ 913/259/16 /суддя Косенко Т.В./
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Вісла", м.Сєвєродонецьк Луганської області
до ОСОБА_5 міської ради Луганської області, м.Сєвєродонецьк Луганської області
провизнання недійсною додаткової угоди б/н від 2011, державна реєстрація від 06.12.2011р. за №000468, до договору оренди землі № 98 від 09.11.2007р., державна реєстрація від 16.11.2007р. за №98

В С Т А Н О В И В:

29.03.2011р. ОСОБА_5 міська рада прийняла рішення за № 431 Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста ОСОБА_5, селища Синецький, селища Павлоград, селища ОСОБА_6, села Воєводівка.

Рішення ОСОБА_5 міської рада від 29.03.2011р. за № 431 Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста ОСОБА_5, селища Синецький, селища Павлоград, селища ОСОБА_6, села Воєводівка було визнано протиправним та скасовано постановою суду в адміністративній справі, що набрала чинності 01.04.2014р.

01.04.2014р. ухвалою Вищого адміністративного суду України залишено в силі судове рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012р. у адміністративній справі №2а/1227/3807/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма ЛІА ЛТД до ОСОБА_5 міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_5 міської ради №431 від 29.03.2011р.

У звязку з визнанням протиправним та скасуванням рішення ОСОБА_5 міської рада рішення за №431 від 29.03.2011р. позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Як зазначалося вище, рішенням по справі позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Повторно розглядаючи справу, судова колегія також приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржена додаткова угода до договору оренди була укладена на підставі рішення ОСОБА_5 міської ради за №431 від 29.03.2011р. Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста ОСОБА_5, селища Синецький, селища Павлоград, селища ОСОБА_6, села Воєводівка, яким змінено (збільшено) нормативну грошову оцінку земельної ділянки та розмір орендної плати з 01.07.2011р.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 р. у справі № 1227/3807/2012 за позовом ТОВ до міської ради про визнання протиправним та скасування рішення задоволено позовні вимоги, та визнано протиправним та скасовано вказане рішення міськради «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста». Зазначена постанова залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014р. № К/9991/65360/12.

Таким чином, 01.04.2014р. набрав чинності судовий акт, згідно з яким рішення міськради, на підставі якого було укладено додаткова угоду, скасовано, як протиправне.

Підставою для скасування зазначеного акту та визнання його протиправним стало зокрема, недотримання відповідачем (ОСОБА_5 міською радою Луганської області) вимог закону про захист охоронюваних прав та інтересів всіх землекористувачів міста ОСОБА_5 у сфері публічного-правових відносин на підставі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Його рішення, як субєкта владних повноважень, прийнято всупереч приписам ст.15 Бюджетного кодексу України, закону України «Про оцінку земель», п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, ст.27 Бюджетного кодексу України, п.21 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. № 213 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», п.п.3.3. 3.8 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, що затверджений Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006р. №18/15/21/11, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2006р. за №388/12262.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонам) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Як правильно зазначив місцевий господарський суд і на цю ж обставину посилається заявник апеляційної скарги, у розгляді позовів про визнання недійсними правочинів вчинення яких було засновано на нормативно-правових актах державних та інших органів, які у подальшому скасовані (визнано не чинними або недійсними) згідно з судовими рішеннями, що набрали законної сили, господарські суди повинні виходити з того, що сам лише факт такого скасування (визнання нечинним або недійсним рішення) не може вважатися достатньою підставою задоволення позовних вимог без належного дослідження господарським судом обставин, повязаних з моментом вчинення правочину та з його можливою зміною сторонами з метою приведення у відповідність із законодавством.

Відповідність чи не відповідність правочину вимогам закону оцінюється стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину, тобто станом на 2011р.

Договір оренди землі це договір за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закон України «Про оренду землі»).

Істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди з зазначенням кадастрового номеру, місця розташування та розміру земельної ділянки (ст.15 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до приписів частини першої ст.ст. 15, 21 Закону України «Про оренду землі» розмір орендної плати за землю визначається шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Положення Податкового кодексу України (підпункт 14.1.147 пункт 143,1 статті 14, пункти 288.1, 288.4 статті 288, підпункт 288.5.1, 288.5.2. пункту 288.5 статті 288), який діяв на час укладання спірної угоди, Закону України «Про оренду землі» не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений у договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає лише порядок визначення орендної плати за землю та граничні розмірі орендної плати. Також, договором оренди землі мають визначатися форма, умови внесення орендної плати, при цьому строк внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності повинні встановлюватися відповідно до Податкового кодексу України.

Таким чином, орендна плата за користування земельними ділянками державною та комунальною власності є регульованою ціною, яка розраховується відповідно від грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється у договорі.

Частина 1 статті 632 ЦК України, визначає, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках встановлених законом застосовуються (тарифи, ставки, тощо) які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Реалізовуючи виключні повноваження в земельних правовідносинах, ОСОБА_5 міська рада прийняла рішення № 431 від 29.03.2011р., що як уже зазначалося, було визнано протиправним та скасовано постановою суду в адміністративній справі, що набрала чинності 01.04.2014р.

Підставами для скасування, як зазначалося вище, стало прийняття цього рішення всупереч приписам ст.15 Бюджетного кодексу України, Закону України «Про оцінку земель», п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, ст.27 Бюджетного кодексу України, п.21 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. № 213 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», п.п.3.3. 3.8 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, що затверджений Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбуархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006р. № 18/15/21/11, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2006р. за № 388/12262.

Оскільки рішення про встановлення нормативної грошової оцінки було скасовано, відтак з моменту прийняття воно, як нелегітимне, не може породжувати жодних правових наслідків, у тому числі у вигляді внесення змін до договорів оренди в частині встановлення розміру нормативно-грошової оцінки землі, та, відповідно, розміру орендної плати.

Крім того, введення в дію нової грошової оцінки земельної ділянки саме з 01.07.2011р. суперечить вимогам п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, а визначення її розміру вимогам п.21 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. № 213 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», п.п.3.3. 3.8 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, що затверджений Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбуархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006р. №18/15/21/11, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2006р. за №388/12262.

Тобто розмір орендної плати, яка була зазначена у додатковій угоді і яка є регульованої ціною, було визначено не вірно, на підставі грошової оцінки земельної ділянки, затвердження якої в подальшому було скасовано. При цьому, скасовуючи рішення судом, зокрема, було встановлено, що відповідач ОСОБА_5 міська рада Луганської області не дотримав вимог закону про захист охороняємих прав та інтересів всіх землекористувачів міста ОСОБА_5 у сфері публічного-правових відносин на підставі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, встановлення нового розміру орендної плати у зазначених розмірах не відповідають вимогам чинного на той час законодавства.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

В той же час, судова колегія бере до уваги, що зобовязання за визнаним недійсним договором оренди припиняються на майбутнє (ст.207 ГК України), проте недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України) та в разі визнання його недійсним судом, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК України).

Судова колегія вважає необґрунтованими доводи заявника апеляційної скарги, що рішення ОСОБА_5 міської ради №431 було чинним в певний проміжок часу з 01.07.2011р. по 01.04.2014р., оскільки воно було скасоване як протиправне, а відтак з моменту його прийняття воно, як нелегітимне не може породжувати жодних правових наслідків, у тому числі у вигляді внесення змін до договорів оренди землі в частині встановлення розміру нормативно-грошової оцінки землі, та відповідно, розміру орендної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 31.03.2015р. у справі №922/4505/14, від 14.04.2015р. у справі №922/4130/14, від 13.05.2015р. у справі №922/4310/14.

З огляду на наведене позовні вимоги позивача підлягали задоволенню.

Посилання заявника апеляційної скарги як на підставу для скасування рішення місцевого господарського суду, на ту обставину, що місцевий господарський суд прийняв оскаржуване рішення всупереч постанови Вищого господарського суду України від 10.03.2016р. по справі № 922/2469/15 не може бути взято судовою колегією до уваги з наступних підстав.

По-перше, відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому порядку всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

По-друге, підставою для скасування раніше прийнятих рішень стало застосування строку позовної давності. В даному випадку, місцевий господарський суд прийшов до висновку щодо наявності поважних причин щодо пропуску позивачем строку позовної давності та поновив зазначений строк, здійснивши захист порушеного права.

По-третє, приймаючи оскаржуване рішення, як зазначалося вище, суд взяв до уваги правову позицію ВГСУ по аналогічним справам, а саме: від 31.03.2015р. по справі №922/4505/14, від 14.04.2015р. у справі № 922/4130/14, від 13.05.2015р. № 922/4310/14.

З огляду на наведене, твердження заявника апеляційної скарги про порушення та неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим Донецький апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду .

Результати розгляду апеляційної скарги оголошено в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 міської ради Луганської області, м.Сєвєродонецьк Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 04.05.2016р. у справі № 913/259/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 04.05.2016р. у справі №913/259/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на адресу Вищого господарського суду України протягом 20 днів через Донецький апеляційний господарський суд

Головуючий суддя О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.:

1. позивачу

1. відповідачу

1. ДАГС

1. до справи

1. ГСЛО