РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016Справа №910/7267/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа"

про стягнення грошових коштів

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники сторін:

від позивача: Гуйван Д.П. - за довіреністю від 22.02.2016 року;

від відповідача: Чорнобай Д.В. - за довіреністю від 26.11.2015 року.

В судовому засіданні 15 червня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У квітні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (позивач) до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" (відповідач) про стягнення 2 407 860,00 грн. основного боргу, 1 246 567,58 грн. інфляційних втрат, 103 307,09 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору поставки № 28.08/4 від 28.08.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/7267/16. Розгляд справи призначено на 23.05.2016 року.

У судове засідання, призначене на 23.05.2016 року, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення, відповів на запитання суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2016 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 15.06.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережаінвест", яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа", (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (постачальник) укладено Договір поставки № 28.08/4 (далі - Договір або Договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується передавати (поставляти) покупцю вугілля марки АШ (0-6 мм) збагачене (надалі - вугілля), а покупець зобов'язується приймати зазначене вугілля та оплачувати його вартість на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 1.2. Договору орієнтовний обсяг поставки вугілля за даним договором становить 3 500 тонн. Остаточний обсяг поставки вугілля по договору визначається сторонами в залежності від виробничої необхідності і доцільності та формується на підставі замовлень покупця на поставку вугілля, що були погоджені постачальником.

Відповідно до п. 2.1. Договору поставки постачальник зобов'язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вугілля за договірною ціною за 1 т - 687 грн. 96 коп., в тому числі ПДВ 20% - 114 грн. 66 коп. (базова ціна вугілля).

Загальна сума договору становить 2 407 860,00 коп., в тому числі ПДВ 20% - 401 310,00 грн., і є орієнтовною (п. 2.3. Договору).

Відповідно до пп. 6.1.1. п. 6.1. Договору поставки покупець приймає вугілля за кількістю на підставі акту приймання-передачі (здавальний акт), оформленого уповноваженими представниками сторін та скріпленого печатками та підписами.

Згідно з пп. 6.1.7. п. 6.1. Договору здавальний акт, передбачений п. 6.1.1 договору, або двосторонній акт приймання вугілля по кількості, складений за участю постачальника згідно з п. 6.1.4 договору, є підставою для складення акту прийому-передачі партії вугілля.

Пунктом п. 3.1 Договору сторони погодили, що покупець оплачує партію вугілля у розмірі 100% її вартості, вказаної в акті прийому-передачі партії вугілля, протягом 45 банківських днів з моменту підписання сторонами вказаного акту.

На виконання умов Договору поставки позивачем поставлено відповідачу вугілля на суму 2 407 860,00 грн., що підтверджується актом прийому передачі № 6 від 28.08.2014 року.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань за Договором поставки № 28.08/4 від 28.08.2014 року щодо оплати поставленого вугілля, у зв'язку з чим просить стягнути з останнього 2 407 860,00 грн. основного боргу, 1 246 567,58 грн. інфляційних втрат та 103 307,09 грн. 3% річних.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, поставив відповідачеві вугілля на суму 2 407 860,00 грн., проте останній всупереч п. 3.1. Договору поставки, свого зобов'язання з оплати поставленого товару не виконав, зворотного суду не довів.

Враховуючи те, що строк оплати вартості поставленого товару за Договором, відповідно до п. 3.1. останнього настав, приймаючи до уваги, те що доказів оплати вугілля станом на день розгляду справи відповідачем не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з останнього на користь позивача заборгованість за Договором поставки № 28.08/4 від 28.08.2014 року в розмірі 2 407 860,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, суд, з урахуванням умов Договору, фактичних обставин справи, дійшов висновку про правильність такого розрахунку, у зв'язку із чим з відповідача підлягає стягненню 103 307,09 грн. 3% річних та 1 246 567,58 грн. інфляційних втрат.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 12, ідентифікаційний код 32113410) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Старий Поділ, буд. 5, ідентифікаційний код 00131819), грошові кошти: 2 407 860,00 грн. (два мільйони чотириста сім тисяч вісімсот шістдесят гривень) основного боргу, 1 246 567,58 грн. (один мільйон двісті сорок шість тисяч п'ятсот шістдесят сім гривень 58 копійок) інфляційних втрат, 103 307,09 грн. (сто три тисячі триста сім гривень 09 копійок) 3% річних та 56 366,02 грн. (п'ятдесят шість тисяч триста шістдесят шість гривень 02 копійки) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 22.06.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало