ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2016 р. Справа № 911/1729/15

за позовом Державного підприємства «Бориспільське лісове господарство» (08324, Київська обл., Бориспільський район, село Гора, вулиця Лісова, будинок 1)

до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області (08325, Київська обл., Бориспільський район, село Щасливе, вулиця Фестивальна, будинок 9)

про стягнення 969 595,50 грн.

суддя Н.Г. Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (дов. №7 від 05.01.2016);

від відповідача - ОСОБА_2 (дов. б/н від 17.02.2016).

Суть спору: Державне підприємство «Бориспільське лісове господарство» (далі ДП «Бориспільське лісове господарство») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області (далі Щасливська сільська рада) про стягнення 969595,50грн збитків, заподіяних вилученням земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачем не відшкодовано йому вартість вилученої земельної ділянки, право постійного користування якою припинено рішенням Щасливської сільської ради від 24.02.2004 №153.12-16-ХХІV (т. 1 арк.с.2-6, т. 2 арк c. 31-35).

Відповідач у справі Щасливська сільська рада у відзиві на позов просить у задоволені позову відмовити, посилаючись на безпідставність повторного розрахунку збитків, заподіяних вилученням земельної ділянки; не включення до складу комісії при визначенні розміру збитків представника Щасливської сільської ради.

Окрім того, відповідачем заявлено про застосування позовної давності (т.1 арк.с.64-66).

Рішенням господарського суду Київської області від 09.06.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.10.2015, позов задоволено повністю. Стягнуто з Щасливської сільської ради на користь ДП «Бориспільське лісове господарство» 969595,50грн збитків (т. 1 арк с. 111-114, 195-197).

Постановою Вищого господарського суду України від 12.01.2016 зазначені постанова та рішення скасовані, справа направлена на новий розгляд до господарського суду Київської області (т.1 арк с. 238-244).

При цьому судом касаційної інстанції вказано на необхідність дослідження під час нового розгляди справи обставин щодо порядку визначення розміру збитків, заподіяних вилученням земельної ділянки, розрахованого позивачем та заявленого ним до стягнення; звернути увагу на строки позовної давності щодо вимоги про відшкодування збитків, які виникли у звязку з припиненням права користування земельною ділянкою, і дослідити з якого моменту розпочинається строк позовної давності за заявленими вимогами про відшкодування збитків; надати оцінку тій обставині, що ДП «Бориспільське лісове господарство» неодноразово зверталось до Щасливської сільської ради з вимогою про відшкодування вартості лісових насаджень на вилученій земельній ділянці ще до прийняття Бориспільською районною державною адміністрацією розпорядження від 10.11.2014.

При новому розгляді справи позивачем, як і при первісному розгляді, заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державної фінансової інспекції в Київській області (т. 2 арк.с. 12-15).

Судом відмовлено у задоволені вказаного клопотання з огляду на таке.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін; їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Між тим, рішення у даній справі ніяким чином не може вплинути на обсяг прав та обовязків Державної фінансової інспекції в Київській області, не може бути підставою для виникнення, зміни або припинення певних прав або обовязків такої особи щодо однієї з сторін.

Позивачем також заявлене клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Вищим адміністративним судом України справи №К/800/49997/15 (359/5388/15-а) (т. 2 арк.с. 53-57).

Це клопотання судом залишене без задоволення, оскільки вирішення справи №К/800/49997/15 (359/5388/15-а) не є обставиною, що унеможливлює розгляд даної справи, з мотивів, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

При новому розгулі справи дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Щасливської сільської ради №153.12-16-ХХІV від 24.02.2004 припинено право користування земельною ділянкою Бориспільським держлісгоспом загальною площею 10,0 га лісів та залишено її у запасі земель сільської ради, як зелені насадження, що тимчасово не надана у власність або користування громадян чи юридичних осіб (т. 1 арк.с.12).

Відповідачем частково відшкодовано позивачу збитки, заподіяні вилученням відповідної земельної ділянки, а саме відшкодовано вартість земельних насаджень на земельній ділянці 3,2га, що підтверджено сторонами в судовому засіданні.

ДП «Бориспільське лісове господарство» 13.06.2006 звернулось до відповідача з листом №268 та вимагало у строк до 25.09.2006 перерахувати збитки у вигляді відшкодування вартості лісових насаджень на іншій частині земельної ділянки - 6,8 га у сумі 584 105,73грн (т. 1 арк.с.13-15).

Розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації №658 від 10.11.2014 «Про затвердження актів по визначенню розмірів збитків вартості лісових насаджень на земельних ділянках Щасливської сільської ради, ПП «Юридична справа», ПП «ОСОБА_3М.» затверджено складений на підставі розрахунку ДП «Бориспільське лісове господарство» акт по визначенню розмірів збитків у вигляді вартості лісових насаджень у звязку з припиненням права користування земельною ділянкою площею 6,8га Бориспільського держлісгоспу та зарахуванням її до земель запасу села Проліски на території Щасливської сільської ради та зобовязано Щасливську сільську раду перерахувати кошти на загальну суму 969595,50грн у термін та в порядку, визначеному чинним законодавством (т. 1 арк с. 30-31).

Позивач 12.12.2014 направив відповідачу лист №422 від 11.12.2012, відповідно до якого просив перерахувати 969 595,50грн розмір збитків, визначених у розпорядженні Бориспільської районної державної адміністрації №658 від 10.11.2014, отримання якого відповідачем 16.12.2014 підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 арк.с.32-33).

Вказана вимога відповідачем не виконана, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду щодо сплати відповідачем збитків у вигляді вартості лісових насаджень у розмірі 969595,50грн.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 156 Земельного кодексу України землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом.

Згідно статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Як зазначено частиною другою вказаної норми, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено абзацом 1 пункту 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 (далі Порядок), розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку до складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки; результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Згідно пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають, зокрема, вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5 Порядку при вилученні (викупі) земельних ділянок до земель запасу збитки відшкодовують власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, ради, які прийняли рішення про вилучення (викуп) земель.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином, ДП «Бориспільське лісове господарство» вправі вимагати від відповідача відшкодування збитків, завданих припинення рішенням Щасливської сільської ради №153.12-16-ХХІV від 24.02.2004 права користування земельною ділянкою Бориспільським держлісгоспом загальною площею 10,0 га лісів.

Пунктом 4 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам передбачено, що розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач після припинення рішенням Щасливської сільської ради №153.12-16-ХХІV від 24.02.2004 права користування земельною ділянкою Бориспільським держлісгоспом загальною площею 10,0га лісів визначав різну сума збитків, спричинених таким вилученням.

Так, позивач листом № 268 від 13.09.2016 звертався до відповідача з вимогою про сплату збитків у сумі вартості лісових насаджень на площі 6,8га у сумі 584105,73грн (т. 1 арк с. 13-15).

У позовній заяві позивач з посиланням на розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №658 від 10.11.2014 просить стягнути з відповідача збитки у вигляді вартості лісових насаджень у розмірі 969595,50грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку цієї суми збитків ним застосовувались ціни на лісородукцію франко-верхній склад, які затверджені наказом директора ДП «Бориспільське лісове господарство» №8 від 03.01.2014 (т. 2 арк с. 63-68).

Зазначене свідчить про те, що заявлена позивачем до стягнення сума збитків визначена ним не на момент заподіяння цих збитків.

При цьому, зазначене розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №658 від 10.11.2014 та затверджений ним акт не є правопороджуючими.

А тому право вимоги позивача та обовязок відповідача зі сплати завданих збитків виникли не після затвердження вказаного акта, оскільки згідно норм чинного законодавства лише факт заподіяння збитків є тією обставиною, з настанням якої у потерпілої особи виникає право вимоги їх відшкодувати.

Судом встановлено, що моментом заподіяння збитків, спричинених ДП «Бориспільське лісове господарство» припиненням його права користування земельною ділянкою, є 24.02.2004.

З позовом у суд ДП «Бориспільське лісове господарство» звернулось 21.04.2015, тобто, більше, ніж через 11 років після моменту заподіяння збитків.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До вимог про відшкодування збитків законом встановлена загальна позовна давність у три роки.

За правилами частин першої та пятої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Нормами статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач у відзиві на позов заявив про застосування до заявлених позивачем вимог позовної давності (т. 1 арк.с. 64-66).

Перебіг позовної давності не переривався, не зупинявся, поважні причини його пропуску відсутні.

Твердження позивача про те, що моментом спричинення збитків і початком перебігу позовної давності є дата прийняття розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №658 від 10.11.2014, не відповідає обставинам справи і не узгоджується з нормами закону.

За таких обставин суд вважає, що ДП «Бориспільське лісове господарство» звернулось з даним позовом у суд після спливу позовної давності, про застосування якої заявив відповідач, що є підставою для відмови у позові.

У звязку з цим суд не призначав у справі судову експертизу для встановлення фактичного розміру збитків, спричинених позивачу припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 10,0 га лісів рішенням Щасливської сільської ради №153.12-16-ХХІV від 24.02.2004, оскільки висновок експерта не вплинув би на результати вирішення цього спору, а понесені витрати по оплаті експертизи були б неоправдані.

Оскільки моментом спричинення збитків є факт припинення права користування позивачем земельною ділянкою 24.02.2004, а не затвердження акту визначення розміру збитків розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації №658 від 10.11.2014, то вирішення спору у справі №359/5388/15-а, до розгляду якої Вищим адміністративним судом України позивач просить зупинити провадження у справі, не впливає на результат вирішення спору у даній справі і не є обставиною, що унеможливлює розгляд даної справи.

Так, відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Як вбачається з постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2015 у справі №359/5388/15-а за позовом Щасливської сільської ради до Бориспільської районної державної адміністрації, третя особа ДП «Бориспільське лісове господарство», ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015 предметом спору у зазначеній справі є визнання протиправним та скасування розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №658 від 10.11.2014 «Про затвердження актів по визначенню розмірів збитків вартості лісових на земельних ділянках Щасливської сільської ради, ПП «Юридична справа», ПП «ОСОБА_3М.» (т. 2 арк.с 36-47).

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене і підписане 05.04.2016.