ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" червня 2016 р.Справа № 916/2169/15

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 16.12.2015р.),

від відповідача ДП „ІМТП ОСОБА_2 (довіреність №61 від 05.04.2016р.),

від відповідача ПП „Камея не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до відповідачів: 1. приватного підприємства "Камея",

2. державного підприємства „Іллічівській морський торговельний порт

про стягнення 49 718, 47грн.

встановив:

У травні 2015р. державное підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом, в якому просило стягнути з приватного підприємства "Камея та державного підприємства „Іллічівській морський торговельний порт 49 718, 47грн., з яких: 35 729,30грн. основна заборгованість за договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача №70-0 від 07.02.2008р., 4 534,08грн. пеня, 9 215,63грн. інфляційні витрати, 239,46грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.08.2015р. у справі № 916/2169/15 (суддя Оборотова О.Ю.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 р., позов задоволено повністю: стягнуто солідарно з ПП "Камея", ДП „ІМТП на користь ДП "АМПУ" в особі Іллічівської філії ДП "АМПУ" суму основної заборгованості 35 729,30грн., пеню у сумі 4 534,08грн., інфляційні 9 215,63 грн., 3% річних - 239,46грн.; витрати по сплаті судового збору у сумі 1 827 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.03.2016р. по справі № 916/2169/15 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.09.2015р. та рішення господарського суду Одеської області від 05.08.2015р. по справі № 916/2169/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

В обґрунтування постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України послалась на те, що, здійснюючи судовий розгляд справи, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 у справі № 916/3597/14, якою було розірвано договір про спільну діяльність (договір простого товариства) № 609-О від 20.09.2007р., та не встановили відповідні обставини стосовно визначення спірного періоду, за який виникла заборгованість та щодо наявності заборгованості у період після дати розірвання договору про спільну діяльність (договір простого товариства) № 609-О від 20.09.2007, що є необхідним для правильного вирішення спору.

Згідно з автоматичним розподілом справ справу № 916/2169/15 передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Мостепаненко Ю.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.04.2016р. справу №916/2169/15 прийнято суддею Мостепаненко Ю.І. до свого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 08.06.2016 року:

- строк розгляду справи продовжено до 03.07.2016 року - згідно ст. 69 ГПК України;

- розгляд справи відкладено на 22.06.2016 року у відповідності до ст. 77 ГПК України.

В судовому заіданні 22.06.2016р.

- представник позивача наполягав на задоволенні своїх вимог, просив суд задовольнити їх в повному обсязі;

- представник відповідача - ДП „ІМТП заперечував проти позову, просив суд відмовити в його задоволення, посилаючись на те, що підприємство не повинно нести відповідальність за зобов`язаннями, які виникли після розірвання договору про спільну діяльність № 609-О від 20.09.2007р., про що зазначив у відповідних письмових поясненнях (вх. № 15602/16 від 22.06.2016р.)

Представник відповідача ПП "Камея" в жодне судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав, право на захист не використав, хоч і повідомлявся про час та місце проведення судових засідань належним чином шляхом надсилання ухвал суду на адресу реєстрації, яка не змінювалася, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України № 21878260 від 18.04.2016р., наявний в матеріалах справи.

Приймаючи до уваги зазначене, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача - ПП "Камея" за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 22.06.2016р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх в судових засіданнях представників сторін, суд встановив таке.

Відповідно до договору про спільну діяльність (договір простого товариства) № 609-О від 20.09.2007р., що укладений між ПП „Камея (Підприємство) та ДП „Іллічівський морський торговельний порт (Порт), учасники за цим договором з метою отримання прибутку зобовязались діяти без створення юридичної особи для задоволення потреб Порту та третіх осіб в споживчих товарах, промисловій продукції.

07.02.2008р. між державним підприємством „Іллічівський морський торговельний порт (Споживач) та приватним підприємством "Камея" (Субспоживач), яке виступало як уповноважена особа за договором про спільну діяльність в Іллічівському морському торговельному порту №609-0 від 20.09.2007р. за довіреністю №50 від 09.11.2007р., був укладений договір про спільне використання технологічних мереж основного споживача №70-0.

У зв'язку з реорганізацією ДП „Іллічівський морський торговельний порт та утворення внаслідок виділу Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, до Договору була укладена угода про заміну сторони у зобов'язанні від 14.06.2013 p., відповідно до якої стороною Договору замість ДП „Іллічівський морський торговельний порт стало ДП „Адміністрація морських портів України. Сторони домовились замінити в договорі слова „ДП „ІМТП або „порт на слова „Іллічівська філія ДП „АМПУ (Адміністрація). Угода регламентує взаємовідносини сторін з 13.06.2013р.

Відповідно до п. 1.1 Договору від 07.02.2008р., Адміністрація зобов'язується забезпечити передачу електричної енергії в межах об'ємів, дозволених субспоживачу до використання, а субспоживач своєчасно сплачує за використання електричної мережі, одержані послуги, в тому числі за перетоки реактивної електричної енергії.

Відповідно до п. 4.1 Договору від 07.02.2008р., Субспоживач зобов'язується здійснювати плату за використання електричних мереж Адміністрації за розрахунковий період. Плата за використання електричних мереж Адміністрації вноситься Субспоживачем на підставі рахунку, одержаного від Адміністрації. Тривалість періоду для оплати одержаного рахунку складає 5 днів.

Згідно до п. 4.2 Договору від 07.02.2008р., у випадку віддачі реактивної енергії до мереж Субспоживача, останній здійснює плату за перетоки реактивної енергії на межі балансової приналежності електромереж у відповідності з додатком №4 Порядок розрахунків за перетоки реактивної електроенергії. Плата за перетоки реактивної енергії вноситься Субспоживачем на підставі рахунку, одержаного від Адміністрації. Тривалість періоду для оплати одержаного рахунку складає 5 днів.

Відповідно до п. 8.2.1 Договору від 07.02.2008р., за внесення платежів, передбачених п. 4.1 Договору, із порушенням строку, визначеного Договором, Субпоживач сплачує пеню в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до п. 10.4 Договору від 07.02.2008р., він укладається строком до 31.12.2008 р. і вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якого за місяць до закінчення його строку не буде заявлено однією із сторін щодо відмови від цього Договору.

Відповідно до п. 10.6 Договору від 07.02.2008р., сторони зобов'язуються в письмовому вигляді повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правову форму, банківські реквізити і інше) не пізніше 10 днів після настання таких змін.

У відповідності до умов договору № 70-0 від 07.02.2008р. та на підставі актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/860 від 30.01.2015р., № Пр/4248 від 28.02.2015р., позивач виставив ПП „Камея рахунки на оплату послуг за Договором на загальну суму 35 729,30 грн. з ПДВ, а саме: № Пр/860 від 30.01.2015р. на суму 22 168,82грн., № Пр/4248 від 28.02.2015р. на суму 13 560,48грн.

Проте, в порушення прийнятих на себе за договором № 70-0 від 07.02.2008р. зобовязань, ПП „Камея не здійснило оплату вартості наданих позивачем протягом спірного періоду послуг на загальну суму 35 729,30грн.

При цьому, як свідчать матеріали справи, при укладенні договору № 70-0 від 07.02.2008р. ПП „Камея виступало від свого імені та від імені ДП „Іллічівський морський торговельний порт на підставі договору про спільну діяльність №609-0 від 20.09.2007р.

Все вищезазначене і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду, в якому він просить стягнути з ПП "Камея та ДП „ІМТП 49 718, 47грн., з яких: 35 729,30грн. основна заборгованість, 4 534,08грн. пеня, 9 215,63грн. інфляційні витрати, 239,46грн. 3% річних.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

В силу вимог ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як встановлено матеріалами справи, 07.02.2008р. між позивачем та ПП „Камея -субспоживачем, який виступав, як уповноважена особа за договором про спільну діяльність в Іллічівському морському торговельному порту №609-0 від 20.09.2007р., був укладений договір про спільне використання технологічних мереж основного споживача №70-0, згідно умов якого позивач зобов'язався забезпечити передачу електричної енергії в межах об'ємів, дозволених субспоживачу до використання, а субспоживач зобов'язався своєчасно сплачувати за використання електричної мережі, одержані послуги, в тому числі за перетоки реактивної електричної енергії.

Відповідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст.903 ЦК України встановлює обовязок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Позивач взяті на себе зобовязання відповідно до договору № 70-0 від 07.02.2008 р. виконав належним чином, надавши послуги з передачі електричної енергії, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/860 від 30.01.2015р. на суму 22 168, 82грн. та № Пр/4248 від 28.02.2015р. на суму 13 560,48грн. на загальну суму 35 729,30грн.

03.02.2015р. позивач направив на адресу ПП „Камея рахунок № Пр/860 від 30.01.2015р. на суму 22 168, 82грн. та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/860 від 30.01.2015р. Акт здачі-прийняття робіт ПП „Камея підписало без будь-яких зауважень, проте рахунок не оплатило.

03.03.2015р. позивач направив на адресу ПП „Камея рахунок № Пр/4248 від 28.02.2015р. на суму 13 560,48грн. та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/4248 від 28.02.2015р. Зазначені документи отримано ПП „Камея 24.03.2015р. Акт здачі-прийняття робіт ПП „Камея підписало без будь-яких зауважень, проте рахунок не оплатило.

При цьому, як свідчать матеріали справи, при укладенні договору № 70-0 від 07.02.2008р. ПП „Камея виступало від свого імені та від імені ДП „Іллічівський морський торговельний порт на підставі договору про спільну діяльність №609-0 від 20.09.2007р.

Відповідно до договору про спільну діяльність (договір простого товариства) № 609-О від 20.09.2007р., що укладений між ПП „Камея (Підприємство) та ДП „Іллічівський морський торговельний порт (Порт), учасники за цим договором з метою отримання прибутку зобовязались діяти без створення юридичної особи для задоволення потреб Порту та третіх осіб в споживчих товарах, промисловій продукції. Вклади кожного із учасників, відповідно до додатків № 1 та № 2 до договору про спільну діяльність, становлять по 3 254 815 грн. кожний, тобто вклади учасників є рівними.

Згідно умов Договору про спільну діяльність №609-0, ведення спільних справ учасників на весь термін дії договору доручається підприємству (ПП „Камея) (п. 3.1 договору); підприємство (ПП „Камея) зобов'язано самостійно укладати угоди (договори, контракти) з контрагентами, спрямовані на реалізацію мети договору; при укладенні зазначених договорів (контрактів) підприємство в обов'язковому порядку вказує в них банківський рахунок, відкритий для ведення спільної діяльності, а також реєстраційний (обліковий) номер платника податків, наданий підприємству як учаснику цього договору.

Відповідно до ст.ст. 1130, 1132 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. За договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Згідно зі ст. 1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками.

В силу положень ст. 1135 ЦК України під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства. У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників. У відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчується довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства.

Згідно зі ст. 1137 ЦК України порядок відшкодування витрат і збитків, пов'язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними. У разі відсутності такої домовленості кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно.

Згідно пункту 4 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 28.04.1995 року N 02-5/302 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з укладанням та виконанням договорів про сумісну діяльність, укладаючи договір про сумісну діяльність сторони повинні вирішити питання про порядок ведення спільних справ. Чинне законодавство не обмежує їх у виборі форми цього порядку. Наприклад, сторонами може бути створена рада з числа їх працівників, яка приймає рішення не більшістю голосів, а за загальною згодою. Якщо договором про сумісну діяльність передбачена така форма ведення спільних справ, то у випадку необхідності укладання договорів для досягнення мети сумісної діяльності (договори підряду, оренди, поставки тощо) такі договори укладаються всіма учасниками сумісної діяльності або за їх дорученням одним з них.

Якщо керівництво сумісною діяльністю сторони доручили одному з учасників договору, то на останнього покладається і ведення спільних справ усіх учасників договору. Крім умови договору про покладення ведення спільних справ на одного з учасників договору інші учасники договору видають довіреність про надання йому повноважень для представництва перед третіми особами.

Така довіреність повинна бути оформлена відповідно до глави 4 Цивільного кодексу України.

За таких обставин особа, на яку покладено ведення спільних справ, укладає договори, пов'язані з забезпеченням сумісної діяльності, від свого імені і сама набуває цивільних прав і несе обов'язки за договорами.

В процесі їх виконання ця особа не з її вини і вини контрагента може мати певні витрати (збитки). У таких випадках вона має право, у тому числі шляхом пред'явлення позову, вимагати їх покриття усіма учасниками сумісної діяльності (наприклад, витрати по орендній платі, експлуатаційні витрати, сплата мита, збитки у зв'язку з інфляційним процесом тощо).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.02.2015р. по справі № 916/3597/14, яка набрала законної сили в момент її проголошення, було розірвано вищезазначений договір про спільну діяльність.

Як зазначає позивач, ПП „Камея лише у березні 2015 року повідомило щодо розірвання договору про спільну діяльність (договору простого товариства) №609-0 від 20.09.2007 р. відповідно до зазначеної постанови Одеського апеляційного господарського суду (лист №37 від 26.03.2015 p.). Протягом спірного періоду жоден із відповідачів не повідомляв позивача щодо розірвання зазначеного договору спільної діяльності №609-0 від 20.09.2007 p.; не звертався протягом спірного періоду до Позивача із питання припинення надання Позивачем послуг за Договором, будь-яких змін до Договору не вносилось, послуги, передбачені Договором надавались позивачем та були спожиті відповідачами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 3 ст. 1141 ЦК України визначено, що з моменту припинення договору простого товариства його учасники несуть солідарну відповідальність за невиконаними спільними зобов'язаннями щодо третіх осіб.

При цьому, в силу положень ст. 1143 ЦК України якщо договір простого товариства не був припинений за заявою учасника про відмову від подальшої у ньому участі або у разі розірвання договору на вимогу одного з учасників, учасник, участь якого в договорі припинилася, відповідає перед третіми особами за спільними зобов'язаннями, які виникли в період його участі в договорі простого товариства як учасника договору.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши докази у їх сукупності, судом здійснено власний розрахунок суми основної заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів із урахуванням факту розірвання договору про спільну діяльність №609-0 від 20.09.2007р. за рішенням суду. При цьому, судом враховано той факт, що відповідні послуги за договором №70-0 від 07.02.2008р. надавались як до періоду припинення договору про спільну діяльність, так і після закінчення відповідного договору.

У звязку із викладеним, приймаючи до уваги, що внесок кожного із відповідачів у спільну діяльність складав 50%, до моменту припинення договору про спільну діяльність вартість наданих послуг підлягає розподілу рівними частинами між кожним із відповідачів, а після припинення спільної діяльності покладенню на ПП „Камея. В результаті викладеного, заявлена до стягнення сума основного боргу в розмірі 35 729,30 грн. підлягає розподілу між відповідачами наступним чином:

- із ПП Камея слід стягнути заборгованість у сумі 24 644,89 грн.;

- із ДП Іллічівський морський торговельний порт слід стягнути заборгованість у сумі 11 084,41 грн.

Таким чином, заявлені позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу слід задовольнити у повному обсязі у вищезазначеній пропорції щодо кожного із відповідачів.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на наведені положення законодавства, позивачем було нараховано відповідачам до сплати три відсотки річних в сумі 239,46 грн. за період з 12.02.2015р. по 21.05.2015р. та збитки від інфляції в сумі 9 215,63 грн. за лютий квітень 2015р. Перевіривши здійснені розрахунки, суд доходить висновку про його правильність та обгрунтованість.

З урахуванням пропорцій, в яких сума основного боргу підлягає розподіленню між відповідачами, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідачів наступних сум:

- із ПП „Камея сума трьох відсотків річних в розмірі 149,27 грн. та збитків від інфляції в сумі 5 557,05 грн.

- із ДП „Іллічівський морський торговельний порт сума трьох відсотків річних в розмірі 90,19 грн. та збитків від інфляції в сумі 3 658,58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

Так, згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2.1 Договору від 07.02.2008р., за внесення платежів, передбачених п. 4.1 Договору, із порушенням строку, визначеного Договором, Субпоживач сплачує пеню в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

При цьому, відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені в сумі 4 534,08грн., який здійснено за період з 12.02.2015р. по 21.05.2015р. з урахуванням ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", суд доходить висновку про його правильність та обгрунтованість. У звязку із викладеним, а також приймаючи до уваги пропорції, в яких сума основного боргу підлягає розподіленню між відповідачами, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог у названій частині в наступний спосіб:

- стягнення із ПП „Камея на користь позивача пені в сумі 2 857,76 грн.;

- стягнення із ДП „Іллічівський морський торговельний порт на користь позивача пені в сумі 1 676,32 грн.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ПП „Камея перед позивачем в загальній сумі 33 208,97 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 24 644,89 грн., пені в сумі 2 857,76 грн., трьох відсотків річних в сумі 149,27 грн., збитків від інфляції в сумі 5 557,05 грн., а також факт існування заборгованості ДП „Іллічівський морський торговельний порт перед позивачем в загальній сумі 16 509,50 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 11 084,41 грн., пені в сумі 1 676,32 грн, трьох відсотків річних в сумі 90,19 грн., збитків від інфляції в сумі 3 658,58 грн., витікає з умов укладених між сторонами по справі угод, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих даний висновок, відповідачами суду надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог зі стягненням: з ПП „Камея на користь позивача 24 644,89 грн. - основної заборгованості, 2 857,76 грн. - пені, 149,27 грн. 3% річних та 5 557,05 грн. інфляційних нарахувань, з ДП „Іллічівський морський торговельний порт на користь позивача 11 084,41 грн. - основної заборгованості, 1 676,32 грн. - пені, 90,19 грн. 3% річних та 3 658,58 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України на відповідачів покладаються витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства Камея (68004, АДРЕСА_1, ) на користь державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Праці, буд. 6, ) 24 644 (двадцять чотири тисячі шістсот сорок чотири) грн. 89 коп. основної заборгованості, 2 857 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят сім)грн. 76коп. пені, 149 (сто сорок дев`ять)грн. 27коп. 3% річних, 5 557 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім)грн. 05 коп.- інфляційних нарахувань, 1 220 (одна тисяча двісті двадцять) грн. 44 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Стягнути з державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт (68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Праці, буд. 6, ) на користь державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Праці, буд. 6, ) 11 084 (одинадцять тисяч вісімдесят чотири) грн. 41 коп. основної заборгованості, 1 676 (одна тисяча шістсот сімдесят шість)грн. 32коп. пені, 90 (дев`яносто)грн. 19коп. 3% річних, 3 658 (три тисячі шістсот п`ятдесят вісім) грн. 58 коп.- інфляційних нарахувань, 606 (шістсот шість) грн. 56 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 23 червня 2016 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко