РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016Справа №910/10103/16

За позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення штрафу у розмірі 68 000 грн., пені у розмірі 68 000 грн. та про зобов'язання виконати пункт 3 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Рижук Є.М. за довіреністю № 22 від 06.06.2016

від відповідача: Случак О.О. за довіреністю б/н від 24.04.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом № 02-08.1/1846 від 24.05.2016 до Фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю (відповідач) з вимогами про:

- cтягнення з відповідача штрафу у розмірі 68000,00 грн. та пені у розмірі 68000,00 грн. за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»;

- зобов'язання відповідача виконати пункт 3 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», а саме припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом приведення договорів про надання житлово-комунальних та інших послуг у відповідність до Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Позов подано на підставі ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

В якості додатку до наведеної позовної заяви додано клопотання № 02-08.1/1845 від 24.05.2016 про відстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати.

Відповідно до протоколу атоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2016 позовну заяву № 02-08.1/1846 від 24.05.2016 Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України разом з доданими до неї документами передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2016 задоволене клопотання Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02-08.1/1845 від 24.05.2016, звільнено Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», порушено провадження у справі № 910/10103/16 та призначено розгляд справи на 04.07.2016 о 12:20 год.

09.06.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло власне письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору.

04.07.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач повідомив суд про те, що з позовними вимогами не погоджується.

В судове засідання, призначене на 04.07.2016 представники позивача та відповідача з'явилися.

В судовому засіданні 04.07.2016 судом розглянуте та відхилене як необґрунтоване клопотання відповідача, викладене у відзиві на позовну заяву, поданому 04.07.2016 через відділ діловодства суду, про витребування у позивача передавального акту або ліквідаційного балансу.

Представник позивача в судовому засіданні 04.07.2016 надав усні пояснення щодо заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.07.2016 проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 04.07.2016 через відділ діловодства суду.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.07.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

18.03.2015 Адміністративна колегія Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»; (далі - Рішення), яким постановила:

1. Визнати, що Фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю протягом періоду з 01.02.2013 по 20.10.2014 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києві, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Звіринецька, 59, який знаходиться на балансі (обслуговуванні) Фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю в з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

2. Визнати дії Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю, які полягають в укладенні з мешканцями квартир у будинку № 59 по вул. Звіринецька в м. Києві договорів про надання житлово-комунальних та інших, редакція яких не відповідає типовим договорам, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Звіринецька, 59, який знаходиться на балансі (обслуговуванні) Фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

3. Зобов'язано Фірму «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини Рішення, шляхом приведення договорів про надання житлово-комунальних та інших послуг у відповідність до Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

4. За вчинене порушення, викладене в пункті 2 резолютивної частини Рішення, накласти на Фірму «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю штраф у розмірі 68000,00 грн.

В резолютивній частині Рішення також було постановлено, що пункт 3 резолютивної частини Рішення підлягає виконанню у двомісячний строк з дня отримання Рішення.

Також в Рішенні було зазначено, що згідно з частиною третьою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня отримання Рішення, а відповідно до частини восьмої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України документ, що підтверджує сплату штрафу, а також про те, що Рішення може бути оскаржене до Господарського суду міста Києва у двомісячний строк з дня його одержання.

Позивач повідомив про те, що відповідач, не погодившись з Рішенням, оскаржив його до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/9145/15 відмовлено у задоволенні позовних вимог Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 у справі № 910/9145/15, апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/9145/15 скасовано, постановлено нове рішення, яким позовні вимоги Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю задоволено в повному обсязі, визнано недійсним рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» та зупинено виконання Рішення.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2016 у справі № 910/9145/15 касаційну скаргу Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 скасовано, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/9145/15 залишено в силі.

Оскільки станом на час подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва відповідач не сплатив штраф, накладений Рішенням, та не виконав Рішення, позивач, керуючись ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю штрафу у розмірі 68000,00 грн. та пені у розмірі 68000,00 грн., а також про зобов'язання відповідача виконати Рішення шляхом приведення договорів про надання житлово-комунальних та інших послуг у відповідність до Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував на підставі того, що позивачем було пропущено встановлений статтею 250 Господарського кодексу України строк для застосування адміністративно-господарської санкції, а саме адміністративно-господарського штрафу, з приводу якого заявлено позов, у зв'язку з чим відповідач вважає, що відповідна санкція не може бути застосована до відповідача.

Відповідач у відзиві також зазначив про те, що розрахунок пені, виконаний позивачем, є суперечливим, оскільки він враховує період, протягом якого здійснювалося оскарження рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к, що, на думку відповідача, суперечить ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Крім того відповідач звернув увагу суду на той факт, що, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій, позивач знаходиться у стані припинення діяльності, а всі функції позивача перейшли до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. А тому, на думку відповідача, для повного всебічного розгляду данного спору по суті позивач зобов'язаний надати передавальний акт або ліквідаційний баланс, обов'язковість якого передбачена вимогами Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств інших центральних органів виконавчої влади.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розглядаються господарськими судами.

Зі змісту абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15) вбачається, що справи за позовами органів Антимонопольного комітету України про стягнення з суб'єктів господарювання сум штрафів та пені у зв'язку з порушенням конкурентного законодавства підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке стягнення здійснюється згідно саме з рішеннями відповідних органів, прийнятими на підставі приписів Закону України «Про захист економічної конкуренції». Водночас і пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК встановлено, що справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, підвідомчі господарським судам.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Приписами статті 4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до частини 1 статті 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (частина 2 статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Згідно статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

накладення штрафу.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно частини 8 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Отже, відповідно до вищевказаних норм позивач має право приймати рішення про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, про накладення штрафу. Останній повинен бути сплачений відповідачем у двомісячний строк з дня отримання відповідного рішення, при цьому протягом п'яти днів з дня сплати штрафу відповідач зобов'язаний надіслати позивачу документи, що підтверджують сплату штрафу, рішення позивача є обов'язковим для виконання.

Як передбачено частиною 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к на відповідача накладено штраф у розмірі 68000,00 грн. за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території міста Києва, де розташований будинок за адресою: м. Київ, вул. Звіринецька, 59, який знаходиться на балансі (обслуговуванні) Фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач має право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

По матеріалам справи судом встановлено, що Фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю (відповідач), не погодившись з Рішенням та відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (Рішення).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 порушено провадження у справі № 910/9145/15 за позовом Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення.

За змістом частини 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого, зокрема, згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Оскільки оскаржуване Рішення приймалось відповідно до вимог статті 48 цього Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушення господарським судом провадження у справі № 910/9145/15 про визнання недійсним цього рішення, за відсутності обставин, передбачених частиною третьої статті 48 цього Закону, зупинило його виконання.

Таким чином, з 14.04.2015 виконання Рішення було зупинено на підставі імперативних положень ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

02.07.2015 Господарським судом міста Києва було прийнято рішення у справі № 910/9145/15, яким в задоволенні позовних вимог Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення відмовлено.

Отже, розгляд справи № 910/9145/15 у Господарському суді міста Києва тривав з 14.04.2015 по 02.07.2015.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/9145/15, Фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане рішення Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 у справі № 910/9145/15 прийнято апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю до провадження.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 у справі № 910/9145/15, апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/9145/15 скасовано, постановлено нове рішення, яким позовні вимоги Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю задоволено в повному обсязі, визнано недійсним рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» та зупинено виконання Рішення.

Отже, розгляд справи № 910/9145/15 Київським апеляційним господарським судом тривав з 29.07.2015 по 12.08.2015.

Не погодившись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 у справі № 910/9145/15, Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Вищого господарського суду України з відповідною касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.02.2016 у справі № 910/9145/15 прийнято до провадження касаційну скаргу Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 у справі № 910/9145/15.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2016 у справі № 910/9145/15 касаційну скаргу Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 скасовано, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/9145/15 залишено в силі.

Відповідно до частини другої статті 111-11 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) постанова Вищого господарського суду України від 29.03.2016, набрала законної сили 29.03.2016.

Отже, розгляд справи № 910/9145/15 Вищим господарським судом України тривав з 29.02.2016 по 29.03.2016.

Враховуючи зазначене, рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» станом на час розгляду даної справи є чинним, не скасовано та не визнано судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 17.04.2014 р. № 1226-VII) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки у рішенні Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/9145/15, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2016, яке набрало законної сили, було встановлено та належним чином доведено обставини, на підставі яких суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», то зазначені обставини не потребують доказування при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

З огляду на наведене, а також зібрані у даній справі докази, підтверджується, що відповідач ухилився від сплати штрафу в розмірі 68000,00 грн., накладеного на нього вищенаведеним рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, у двомісячний строк з дня одержання ним рішення про накладення штрафу, визначений частиною 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», з урахуванням при цьому зупинення виконання даного рішення на підставі імперативних положень ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Станом на час розгляду спору по суті, штраф в розмірі 68000,00 грн., накладений Рішенням, залишається не сплаченим відповідачем, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 68000,00 грн. обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач також звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати відповідачем штрафу за періоди з 03.07.2015 по 28.07.2015, з 30.03.2016 по 16.05.2016 в розмірі 68000,00 грн., враховуючи при цьому обмеження щодо розміру пені, встановлені ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до абзацу першого частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Абзацами третім-п'ятим частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Згідно підпункту 20.2 пункту 20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Судом вище було встановлено наступне:

- 14.04.2015 виконання Рішення було зупинено на підставі імперативних положень ч. 4 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції»;

- з 14.04.2015 по 02.07.2015 тривав розгляд справи № 910/9145/15 у Господарському суді міста Києва;

- з 29.07.2015 по 12.08.2015 тривав розгляд справи № 910/9145/15 Київським апеляційним господарським судом;

- з 29.02.2016 по 29.03.2016 тривав розгляд справи № 910/9145/15 Вищим господарським судом України.

Крім того, з 13.08.2015 по 28.02.2015 виконання Рішення було зупинено постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 у справі № 910/9145/15, якою було задоволено апеляційну скаргу Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю задоволено та скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/9145/15, а від так у зазначений період у Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю був відсутній обов'язок зі сплати штрафу.

Враховуючи наведене, а також приписи частини другої, абзаців першого, третього - п'ятого частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», роз'яснення підпункту 20.2 пункту 20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», суд прийшов до висновку про те, що періоди, за які можливе нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного на відповідача Рішенням АМК, є наступними:

- з 03.07.2015 по 28.07.2015 включно (26 днів);

- з 30.03.2016 по 16.05.2016 включно (48 днів);

Так, сума штрафу, накладеного на відповідача Рішенням, становить 68000,00 грн.

Розмір пені за один день прострочення штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» складає 1020,00 грн. (68000,00 грн. : 100 х 1,5 = 1020,00 грн.), а за 74 дні - 75480,00 грн. (1020,00 грн. х 74 днів = 75480,00 грн.).

Відповідно ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Отже, як вірно визначив позивач, розмір пені в спірному випадку не може перевищувати 68000,00 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 68000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

При цьому доводи відповідача про неправомірне врахування позивачем в розрахунок пені періоду протягом якого здійснювалося оскарження рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к, суд відхиляє як безпідставні.

Суд також відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, оскілки позивачем було пропущено встановлений статтею 250 Господарського кодексу України (далі - ГК України) строк для застосування адміністративно-господарської санкції, а саме адміністративно-господарського штрафу, з приводу якого заявлено позов, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 1 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32, територіальне відділення Антимонопольного комітету України (надалі - відділення) є органом у системі органів Антимонопольного комітету України (надалі - Комітет), утвореним для реалізації завдань, покладених на Комітет Законом України «Про Антимонопольний комітет України», іншими актами законодавства про захист економічної конкуренції. Відділення у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України «Про Антимонопольний комітет України», «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», іншими нормативно-правовими актами України, цим Положенням, рішеннями Комітету, наказами Голови Комітету.

Стягнення з суб'єктів господарювання сум штрафів та пені, у зв'язку з порушенням конкурентного законодавства, здійснюється на підставі приписів Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки таке стягнення здійснюється у зв'язку з невиконанням рішення органу Антимонопольного комітету України.

Абзацом другим частини першої статті 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п'ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

В спірному випадку порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції не припинено, докази протилежного в матеріалах справи відсутні, а відтак, відповідне порушення відповідачем є триваючим.

Строки, визначені статтею 250 ГК України не застосовуються правовідносин, які виникли у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у пункті 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства". Пунктом 22 наведеної постанови пленуму Вищого господарського суду України також роз'яснено, що пеня, передбачена частиною п'ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу.

Таким чином, під час стягнення штрафу, накладеного рішенням органів Антимонопольного комітету України, та пені за прострочення сплати цього штрафу, не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 ГК України, що свідчить про безпідставність відповідних доводів відповідача, викладених у запереченнях на позовну заяву.

Щодо твердження відповідача про необхідність зобов'язати позивача надати передавальний акт або ліквідаційний баланс, оскільки, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій, позивач знаходиться у стані припинення діяльності, суд зазначає наступне.

Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 26.10.2015 № 36-рп припинено Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код 22873444) шляхом приєднання до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код 21602826) та призначено головою комісії з припинення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України - Хмельницького Олексія Миколайовича (додаток 8).

Наказом Антимонопольного комітету України від 30.10.2015 № 77 повноваження здійснювати управління справами Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, а також представляти його інтереси у відносинах з третіми особами та виступати в судах від імені Київського міського територіального відділення Комітету покладено на голову Комісії Хмельницького Олексія Миколайовича.

Крім того, при прийнятті позовної заяви до провадження, судом перевірено повноваження особи, яка її підписала та не встановлено жодних порушень чинних норм законодавства України.

Також позивачем заявлена вимога про зобов'язання відповідача виконати пункт 3 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штраф», а саме припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом приведення договорів про надання житлово-комунальних та інших послуг у відповідність до Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання.

В резолютивній частині Рішення було постановлено, що пункт 3 резолютивної частини Рішення підлягає виконанню у двомісячний строк з дня отримання Рішення.

Станом на час розгляду спору по суті позивач не отримав від відповідача документи, що підтверджують виконання останнім зобов'язання, вказаного у пункті 3 Рішення, а також відповідач не подав відповідні докази для залучення до матеріалів справи.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Комітет, територіальні відділення Комітету у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Таким чином, враховуючи, що рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 у справі № 910/9145/15, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2016, яке набрало законної сили, встановлено законність та обґрунтованість рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к, то вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати пункт 3 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», а саме припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом приведення договорів про надання житлово-комунальних та інших послуг у відповідність до Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності 01.09.2015, було внесено ряд змін у Закон України «Про судовий збір», зокрема, щодо ставок судового збору.

Згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (206 700,00 грн.), а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору - 1 розмір мінімальної заробітної плати (1 378,00 грн.).

Отже, звертаючись до господарського суду з даним позовом про стягнення 136 000,00 грн. штрафу, пені за прострочення сплати штрафу та зобов'язання виконати пункт 3 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к, позивач відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» мав сплатити судовий збір в сумі 3 418,00 грн. (2 040,00 грн. судового збору за позовну вимогу про стягнення 136 000,00 грн. штрафу, пені за прострочення сплати штрафу та 1 378,00 грн. за вимогу про зобов'язання виконати пункт 3 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к).

Згідно ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору (ч. 2 ст. 49 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2016 задоволене клопотання Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 02-08.1/1845 від 24.05.2016, звільнено Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведені норми ст. 49 ГПК України, з відповідача стягується судовий збір в доход Державного бюджету України в сумі 3 418,00 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Галі Тимофєєвої, буд. 3; ідентифікаційний код 14073675) штраф у розмірі 68000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень 00 коп.) та пеню у розмірі 68000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень 00 коп.) за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к, зарахувавши зазначені суми в доход загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації: 21081100, на р/р 0011, МФО 820019, код за в УДК у Шевченківському районі міста Києва.

3. Зобов'язати Фірму «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю (03146, м. Київ, вул. Чаадаєва, 2Б; ідентифікаційний код 14073675) виконати пункт 3 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2015 № 17/01-р/к, а саме припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом приведення договорів про надання житлово-комунальних та інших послуг у відповідність до Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

4. Стягнути з Фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Галі Тимофєєвої, буд. 3; ідентифікаційний код 14073675) судовий збір в розмірі 3 418,00 грн. (три тисячі чотириста вісімнадцять гривень 00 коп.), який підлягає зарахуванню за реквізитами, передбаченими для справляння судового збору за подачу позовної заяви до Господарського суду міста Києва.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.07.2016.

Суддя Гумега О.В.