ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Справа № 908/5830/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк, Д. Кривди, К. Круглікової,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"
на постановувід 06.04.2016
Донецького апеляційного господарського суду
у справі№ 908/5830/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Югсталь"
доПублічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"
простягнення 61 423,82 грн,
у судове засідання представники сторін не з'явились
заслухавши суддю-доповідача - Є. Борденюк та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Югсталь" звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про стягнення 61 423,82 грн, з яких основний борг у сумі 57 605,91 грн, пеня у сумі 2 880,30 грн, інфляційні втрати у сумі 558,83 грн, 3% річних у сумі 378,78 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 13.01.2016 (суддя Л. Подколзіна), залишеним без зміни постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.04.2016 (колегія суддів: Н.Ломовцева, О.Скакун, В. Татенко), позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Судові рішення мотивовані наступним.

25.06.2015 між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Югсталь" м. Запоріжжя (постачальник) укладений договір поставки № 1639-ЦД (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК, в асортименті, кількості, строки, по ціні і з якісними характеристиками, погодженими сторонами у даному договорі та специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію у відповідності до умов даного договору.

За умовами п.5.4 Договору, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за даним договором здійснюються покупцем в порядку та строки погоджені сторонами у відповідних специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами підписана як додаток до договору Специфікація від 25.06.2015 відповідно до якої сторони узгодили поставку продукції із зазначенням її найменування, номенклатурного номеру, кількісних та якісних показників, ціни, строків поставки та умов оплати. найменування, упаковку, якість, кількість та ціну продукції.

Договір та специфікація до нього підписані та засвідчені печатками сторін без заперечень.

На виконання умов Договору та Специфікації від 25.06.2015 за видатковою накладною №РН-3007/4 від 30.07.2015 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на підставі довіреності від 24.07.2015 №274 на суму 57 605,91 грн без жодних зауважень.

Тобто, за своїми ознаками така накладна є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірної продукції, виходячи з приписів ст. 664 Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем також виставлений рахунок-фактура від 28.07.2015 №СФ-0001478.

Відповідно до п.5 Специфікації, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за даною специфікацією до договору, здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п'яти) робочих днів з 30 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної та документів, передбачених умовами договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

З урахуванням умов оплати відповідно до специфікації за видатковою накладною №РН-3007/4 від 30.07.2015 відповідач повинен оплатити товар до 04.09.2015 включно, однак оплати не здійснив.

З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення суми боргу у розмірі 57 605,91 грн підлягають задоволенню.

Оскільки, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого товару належним чином не виконав, за поставлений товар вчасно не розраховувався, позивачем нараховано пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 2 880,30 грн, інфляційні втрати у розмірі 558,83 грн та 3% річних у розмірі 378,78 грн.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Посилання відповідача на те, що відповідальність у вигляді 3% річних Договором поставки не встановлена не приймаються, оскільки зазначена відповідальність передбачена законодавством.

З посиланням на вказане, перевіривши розрахунок заявлених позивачем вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому, щодо посилань відповідача на те, що обов'язок оплатити поставлену продукцію за Договором не виник, оскільки у видатковій накладній відсутня відмітка покупця про дату отримання продукції судами зазначено наступне.

Згідно з п. 4.7 Договору дата поставки визначається датою, яка вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах. Наявна видаткова накладна №РН-3007/4, яка міститься в матеріалах справи, датується 30.07.2015 та підписана представником покупця без зазначення іншої дати та будь-яких зауважень, що свідчить про те, що поставка та момент відліку 30-ти денного строку розпочалися саме з 30.07.2015.

Крім того, видаткова накладна у разі належного її оформлення та відповідності вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним обліковим документом, який фіксує та підтверджує господарську операцію і є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Таким чином, видаткова накладна №РН-3007/4 підписана представниками обох сторін, без жодних зауважень 30.07.2015, містить всі визначені законом обов'язкові реквізити, в тому числі необхідні відомості про продукцію, а також інформацію про дату та місце складання.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, відповідач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права, просить рішення та постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Не заперечуючи прийняття товару за Договором, відповідач зазначає, що з огляду на відсутність на видатковій накладній № РН-3007/4, датованій 30.07.2015, вказаної представником відповідача дати (п. 4.7 Договору), строк оплати за товар не настав.

Судами попередніх інстанцій задоволені позовні вимоги з посиланням на те, що відповідач не вказав дату на видатковій накладній, з огляду на що датою поставки товару є дата видаткової накладної, що підписана відповідачем.

Колегія суддів Вищого господарського суду України підтримує висновок судів попередніх інстанцій, з огляду на те, що умова пункту 4.7 Договору, відповідно до якого датою поставки вважається дата, що вказана на видатковій накладній представником покупця, направлена на захист права покупця на відображення у видатковій накладній дати фактичного отримання товару, та, відповідно, правильного обчислення строку.

Зважаючи на те, що покупцем не зазначена дата на видатковій накладній, та, при цьому, ним накладна підписана, датою поставки товару слід вважати дату видаткової накладної.

Разом з тим, щодо доводів заявника касаційної скарги про те, що Договором не передбачене нарахування 3 % річних, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що нарахування 3 % річних передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А тому, враховуючи те, що Договором не встановлений інший розмір процентів річних, вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 378,78 грн є обґрунтованими.

Обґрунтованими також є вимоги про стягнення пені у сумі 2 880,30 грн, інфляційних втрат у сумі 558,83 грн, розрахунок яких перевірений судами попередніх інстанцій та не заперечується відповідачем.

За таких обставин, підстав для зміни або скасування оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.04.2016 у справі № 908/5830/15 залишити без зміни.

Судді: Є. Борденюк

Д. Кривда

К. Круглікова