ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

24.06.16 Справа № 914/4284/15

Суддя Львівського апеляційного господарського суду Гриців В.М. член колегії суддів: головуючий суддя Гриців В.М., суддів Орищин Г.В., Плотніцький Б.Д. розглянув заяву публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року (про розгляд кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут побутової радіоелектронної апаратури») у справі №914/4284/15 про банкрутство приватного підприємства «Шива»

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2016 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року (про розгляд кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут побутової радіоелектронної апаратури») у справі №914/4284/15 про банкрутство приватного підприємства «Шива» разом із заявою про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали.

У поновленні пропущеного строку на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року (про розгляд кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут побутової радіоелектронної апаратури») у справі №914/4284/15 слід відмовити з наступних підстав.

Конституцією України (ст. 6, ч. 2 ст. 19) установлено обовязок органів державної влади (законодавчої, виконавчої, судової), їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією і законами України.

За визначенням статті 93 ГПК України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного судового рішення.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

Відповідно до статті 53 ГПК України господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Як розяснено п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року N7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» з наступними змінами і доповненнями, клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

За приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, у силу закону апелянт повинен обґрунтувати та довести наявність поважних причин пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Пономарьов проти України вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поважність причини пропуску строку подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року (про розгляд кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут побутової радіоелектронної апаратури») у справі №914/4284/15 скаржник обґрунтовує тим, що станом на 16 травня 2016 року (день, коли ПАТ «ВіЕс Банк» оскаржило ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №914/4284/15) «судом першої інстанції не було видано апелянту оскаржуваної ухвали суду від 11 травня 2016 року про визнання грошових вимог. Тому апелянту не було відомо ні про кількість винесених судом ухвал, ні про мотиви та обґрунтування, якими керувався суд при постановленні оскаржуваної ухвали».

Також скаржник зазначає що про ухвалу про розгляд кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут побутової радіоелектронної апаратури» він дізнався 09 червня 2016 року під час розгляду апеляційної скарги ПАТ «ВіЕс Банк» на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №914/4284/15 у Львівському апеляційному господарському суді.

Таке твердження ПАТ «ВіЕс Банк» не є переконливим і спростовується наступним.

За приписами ч. 2 ст. 25 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги. Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов'язань у шосту чергу та може бути предметом мирової угоди. Внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

Із матеріалів справи №914/4284/15 слідує, що 11 травня 2016 року Господарський суд Львівської області виніс декілька ухвал, зокрема ухвали про розгляд кредиторських вимог (включаючи вимоги публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут побутової радіоелектронної апаратури») та ухвалу про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №914/4284/15 про банкрутство приватного підприємства «Шива».

Слід наголосити, що предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року у справі №914/4284/15, якою суд визнав грошові вимоги публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут побутової радіоелектронної апаратури». Зі змісту даної ухвали вбачається, що в судовому засіданні 11 травня 2016 року від ПАТ «ВіЕс Банк» були присутні ОСОБА_1 ст. юрисконсульт, ОСОБА_2 представник (т. 5, а.с. 43-47). Ці ж представники були присутні й при розгляді вимог інших кредиторів та при прийнятті ухвали про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі №914/4284/15 про банкрутство приватного підприємства «Шива».

Отже, твердження про те, що апелянту не було відомо ні про кількість винесених судом ухвал, ні про предмет винесених ухвал, не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.

Щодо мотивів і доводів, якими керувався суд при постановленні оскаржуваної ухвали, то представники ПАТ «ВіЕс Банк» вправі були вчасно ознайомитись із матеріалами справи №914/4284/15, у тому числі й із оскаржуваною ухвалою.

Так, згідно ст. 87 ГПК України, повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

11 травня 2016 року Господарський суд Львівської області в присутності представників ПАТ «ВіЕс Банк» проголосив вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено 16 травня 2016 року.

Згідно приписів ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

За таких обставин строк подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року (про розгляд кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут побутової радіоелектронної апаратури») у справі №914/4284/15 сплив 23 травня 2016 року (понеділок).

Апеляційна скарга подана 16 червня 2016 року (більш, ніж через місяць з дати прийняття оскаржуваної ухвали), про що зроблена відповідна відмітка на апеляційній скарзі.

Відтак звертаючись про поновлення процесуального строку апелянт не довів наявності обставин, які повязані з перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальної дії подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року у справі №914/4284/15.

Інших доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали ПАТ «ВіЕс Банк» не називає.

Виходячи з вищевикладеного законні підстави для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року у справі №914/4284/15 відсутні.

Керуючись ст. 86, ч. 2 ст. 93 ГПК України, суддя Львівського апеляційного господарського суду

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству «ВіЕс Банк» у поновленні пропущеного строку на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11 травня 2016 року (про розгляд кредиторських вимог публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут побутової радіоелектронної апаратури») у справі №914/4284/15.

Суддя Гриців В.М.