ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016р. Справа№ 914/4005/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», м. Львів

про стягнення заборгованості за договором № 3-1-2014/062-ПТ-ПР купівлі-продажу природного газу від 23.12.2014р. в сумі 12 721 027,39 грн.

Головуючий суддя: Коссак С.М.

Судді: Іванчук С.В.

Судді: Пазичев В.М.

Секретар:ОСОБА_1

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю №14-127 від 13.05.2014р.

Від відповідача: ОСОБА_3 представник за довіреністю від 28.12.2015р.

На розгляд господарського суду Львівської області Публічним акціонернерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України подано позов до Публічного акціонерного товариства ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО про стягнення заборгованості за договором № 3-1-2014/062-ПТ-ПР купівлі-продажу природного газу від 23.12.2014р. в сумі 12 721 027,39 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 23.11.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 14.12.2015, про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 14.12.15р. розгляд справи відкладено на 12.01.2016р.

12.01.2016р. ухвалою суду продовжено строк розгляду справи та в судовому засіданні 12.01.2016р. оголошено перерву на 25.01.2016р.

В судовому засіданні 25.01.2016р. з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи оголошено перерву до 08.02.2016р.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 08.02.2016р. розгляд справи відкладено на 10.02.2016р.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 10.02.2016р. розгляд справи відкладено на 02.03.2016р.

Ухвалою суду від 10.02.2016р. призначено колегіальний розгляд справи №914/4005/15 у складі трьох суддів.

Згідно із вимогами ст.21 ГПК України, 11.02.2016р.автоматизованою системою документообігу суду згідно здійснено визначення складу колегії суддів для розгляду справи. Внаслідок автоматизованого розподілу визначено колегію суддів для розгляду справи в складі: головуючий суддя Коссак С.М., судді Манюк П.Т. та судді Іванчук С.В.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 02.03.2016р. розгляд справи відкладено на 23.03.2016р.

Ухвалою суду від 23.03.2016р. року колегією суддів продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 20.04.2016р.

В судовому засіданні 20.04.2016р. з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи оголошено перерву до 27.04.2016р.

26.04.2016р. згідно протоколу автоматичного зміну складу колегії суддів було проведено автоматичну зміну складу колегії суддів, у звязку із перебуванням судді у відрядженні, суддю Манюка П.Т., замінено суддею Пазичев В.М.

В судовому засіданні 27.04.2016р. з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи оголошено перерву до 18.05.2016р., а 18.05.2016р. на 22.06.2016р.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов договору № 3-1-2014/062-ПТ-ПР купівлі-продажу природного газу від 23.12.2014р. не повністю та не своєчасно виконав зобовязання щодо оплати поставленого природного газу, у звязку з цим позивач просить стягнути 8 430 484,43 грн. заборгованості за поставлений газ, 1 308 277,05 грн. пені, 67 103,64 грн. 3% річних, 590 133,91 грн., 2 325 028,36 грн. інфляційні втрати.

В судовому засіданні 22.06.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримує з підстав зазначених в позовній заяві. Просить позов задоволити повністю. Подав довідку вих. № 14/2-0610 від 10.06.2016р., в якій зазначає, про відсутність основної заборгованості у відповідача перед позивачем за даним договором за поставлений природний газ. При цього, представник позивача зазначив, що довіреністю на представлення інтересів від 13.05.2014р. № 14-127 у нього не має повноважень щодо подання заяви про відмову від позову, зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 22.06.2016р. представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечує, з врахуванням пояснень (вх.№ 8614/16 від 02.03.2016р.) та додаткових пояснень щодо некоректного розрахунку долучених (вх. № 21047/16 від 18.05.2016р.). Просить зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягає до стягнення на 90 % (клопотання вх. № 17292/16 від 20.04.2016р.)

У судовому засіданні 22.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

23.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанією «Нафтогаз України» (продавець, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (покупець, відповідач у справі) було укладено Договір № 3-1-2014/062-ПТ-ПР купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 природний газ, ввезений на митну територію України позивачем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі-газ) на умовах даного Договору. Обсягах, зазначених у п. 2.1. даного Договору (надалі по тексту Договір).

Газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем.

На виконання своїх зобовязань за Договором, позивач поставив протягом січня-березень 2015р., а відповідач прийняв газ на загальну суму 8 430 484,43 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, що підписані сторонами та скріплені печатками без жодних застережень.

Оплата за природний газ з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу (п.6.1 Договору).

Позивача зазначає, що на момент звернення до суду сума заборгованість за спожитий газ згідно Договору за січня - березень 2015р. становила 8 430 484,43 грн., яку просить стягнути.

Однак, відповідач заперечує існування основної заборгованості за Договором і стверджує, що заборгованість за спожитий газ згідно Договору відсутня, з врахуванням договорів про організацію взаєморозрахунків та сплатою заборгованості.

Також, відсутність заборгованості станом на 10.06.2016р. за Договором підтверджується поданою позивачем довідкою вих. № 14/2-0610 від 10.06.2016р.

Відповідно до п.7.1. Договору у разі невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

За несвоєчасне виконання умов Договору позивач просить стягнути з відповідача за період з 15.02.2015р. по 18.06.2016р. 1 308 277,05 грн. пені, 67 103,64 грн. 3% річних, 590 133,91 грн., 2 325 028,36 грн. інфляційні втрати.

Судом встановлено, що 11.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Київській області, Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Білоцерківської міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода», Публічним акціонерним товариством «Київобленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №361/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. № 375.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 2 162 000,00 грн., у тому чисті ПДВ 360 333,33 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 15 договору №361/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 18, 19, 20 договору № 361/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.16 договору № 361/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 13 від 18.12.2015р. та виписку банку від 23.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 2 162 000,00 грн.

Також судом встановлено, що 03.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської облдержадміністрації, Департаментом бюджету та фінансів Житомирської міської ради, Управлінням комунального господарства Житомирської міської ради, Комунальним підприємьвом «Житомирводоканал» Житомирської міської ради, Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №188/375-в про організацію взаєморозрахунків.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 1 606 514,00грн., у тому чисті ПДВ 267 752,33 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 15 договору №188/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 18, 19, 20 договору № 188/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.16 договору № 188/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 6 від 07.12.2015р. та виписку банку від 18.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 1 606 514,00 грн.

Також судом встановлено, що 03.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної держадміністрації, Фінансовим управління виконавчого комітету Коростенської міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Коростенської міської ради, Коростенським комунальним підприємством «Водоканал», Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №187/375-в про організацію взаєморозрахунків.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 1 649 379,00 грн., у тому чисті ПДВ 274896,50 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 15 договору №187/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 18, 19, 20 договору № 188/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.16 договору № 187/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 7 від 07.12.2015р. та виписку банку від 18.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 1 649 379,00 грн.

Також судом встановлено, що 03.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської облдержадміністрації, Управління фінансів Житомирської районної державної адміністрації у Житомирській області, Новогуйвинською Селищною радою, Будинокуправлінням № 3 Житомирської кеч раону смт. Озерне,, Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №186/375-в про організацію взаєморозрахунків.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 133 031,00 грн., у тому чисті ПДВ 22 171,83 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 15 договору №186/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 18, 19, 20 договору № 186/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.16 договору № 186/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 3 від 07.12.2015р. та виписку банку від 18.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 133 031,00 грн.

Також судом встановлено, що 03.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Управлінням фінансів Коростишівською районної державної адміністрації у Житомирській області, Коростишівською міською радою Коростишівського району Житомирської області, Коростишівським міським комунальним підприємством «Водоканал» м. Коростишів, Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №185/375-в про організацію взаєморозрахунків.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 60 876,00 грн., у тому чисті ПДВ 10 146,00 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 15 договору №185/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 18, 19, 20 договору № 188/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.16 договору № 185/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 4 від 07.12.2015р. та виписку банку від 18.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 60 876,00 грн.

Також судом встановлено, що 03.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Новоград-Вилинської міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради, Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №184/375-в про організацію взаєморозрахунків.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 240 672,00 грн., у тому чисті ПДВ 40 112,00 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 15 договору №184/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 18, 19, 20 договору № 184/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.16 договору № 184/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 5 від 07.12.2015р. та виписку банку від 18.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 240 672,00 грн.

Також судом встановлено, що 16.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Малинського міськвиконкомом, Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Малинської міської ради, ТзОВ «Малин Енергоінвест», Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №451/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. № 375.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 276 339,00 грн., у тому чисті ПДВ 46 056,50 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 15 договору №451/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 18, 19, 20 договору № 451/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.16 договору № 451/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 16 від 21.12.2015р. та виписку банку від 28.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 276 339,00 грн.

Також судом встановлено, що 16.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Малинського міськвиконкомом, Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Малинської міської ради, КП «Малинтеплоенерго», Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №439/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. № 375.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 88 389,00 грн., у тому чисті ПДВ 14 731,50 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 15 договору №439/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 18, 19, 20 договору № 439/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.16 договору № 439/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 4 від 21.12.2015р. та виписку банку від 28.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 88 389,00 грн.

Також судом встановлено, що 16.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Коростенської міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Коростенської міської ради, КП Теплозабезпечення, Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №447/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. № 375.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 283 366,00 грн., у тому чисті ПДВ 47 227,67 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 15 договору №447/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 18, 19, 20 договору № 447/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.16 договору № 447/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 17 від 21.12.2015р. та виписку банку від 28.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 283 366,00 грн.

Також судом встановлено, що 16.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Малинського міськвиконкомом, Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Малинської міської ради, КП «Малинтеплоенерго», Публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №446/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. № 375.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 145 990,00 грн., у тому чисті ПДВ 24 331,67 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 15 договору №446/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 18, 19, 20 договору № 446/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.16 договору № 446/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 18 від 21.12.2015р. та виписку банку від 28.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 145 990,00 грн.

Також судом встановлено, що 27.11.2015р. між Головним управлінням Державної казначейською служби у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства енергетики та енергоефективності Рівненської обласної державної адміністрації, Рівненським обласним виробничим комунальним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» Публічним акціонерним товариством «Рівнеобленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» укладено договір №98/375-в про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. № 375.

Предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення,опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 (п. 1.).

Положенням п.11 даного договору передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти в сумі 792 887,96 грн., у тому чисті ПДВ 132 147,99 грн., для погашення заборгованості за природний газ куплений 2015 року згідно з Договором від 23.12.2014 р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР.

За змістом підпунктів 2, 3 пункту 14 договору №98/375-в про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмету договору (п.п. 17, 18, 19 договору № 98/375-в).

Сторони несуть відповідальності за невиконання своїх зобовязань за договором відповідно до законодавства (п.15 договору № 98/375-в).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: платіжне дорученням № 09 від 07.12.2015р. та виписку банку від 17.12.2015р. суд приходить до висновку, що відповідач погасив заборгованість за природний газ в сумі 792 887,96 грн.

Судом встановлено, що згідно вказаних вище договорів про організацію взаєморозрахунків, відповідач розрахувався за поставлений газ в розмірі 7 439 443,96 грн. та вбачається з наданої Управлінням державної казначейської служби України у Сихівському районі м. Львова інформації від 15.03.2016р. № 02-16/297. При цьому, дотримано пункти 11 даних договорів про організацію взаєморозрахунків, щодо порядків взаєморозрахунків.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем у грудні 2015р. оплачено решту суму заборгованості за поставлений газ згідно Договору в розмірі 991 040,47 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (копії долучених до матеріалів справи), підтримується позивачем та відповідачем. Також підтверджується поданою позивачем довідкою від 10.06.2016р. № 14/2-0610 про відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем за поставлений газ у січні-березні 2015року згідно Договору та актом звірки станом на 31.05.2015р.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання на підставі договору купівлі-продажу (поставки) в силу пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами у даній справі, внаслідок прострочення відповідачем строків оплати за поставлений позивачем за Договором від 23.12.2014р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР купівлі-продажу природного газу Публічному акціонерному товариству «ДТЕХ ЗАХІДЕНЕРГО» на суму 8 430 484,43 грн.

Відносини, що виникають у звязку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на обєктах у сфері теплопостачання субєктами господарської діяльності незалежно від форм власності, врегульовані Законом України "Про теплопостачання".

Статтею 8 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених Законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Стаття 20 Закону України "Про теплопостачання" встановлює загальні засади формування тарифів на теплову енергію, згідно з якою тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється субєктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для субєктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Тарифи повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері теплопостачання.

У разі, якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачити механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 16 ст. 14 Закону України «Про державний бюджет України на 20165 рік» субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 8 і 9 статті 11 цього Закону).

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про державний бюджет України на 20165 рік» установити, що перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, здійснюється із загального фонду Державного бюджету України за рахунок надходжень від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), з податку на прибуток та податку на додану вартість, що сплачується підприємствами електроенергетичної, нафтогазової, вугільної галузей, підприємствами, що надають послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення, та нарахованих сум податку на прибуток та податку на додану вартість таких підприємств, які виникають після проведення розрахунків за зазначеною субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, та спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок джерел, визначених пунктами 8 і 9 статті 11 цього Закону, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Кабінетом міністрів України була прийнята постанова від 04.06.2015 р. № 375, якою затверджено порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (надалі по тесту - Постанова № 375).

Пунктом 3 Постанови № 375 визначено, що підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобовязанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору.

Учасниками розрахунків є: територіальні органи Казначейства; структурні підрозділи з питань фінансів обласних, районних, Київської міської, районних у м. Києві держадміністрацій або структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад (далі - місцеві фінансові органи); надавачі послуг та їх правонаступники; субєкти господарювання, що здійснюють відведення та очищення стічних вод; газодобувні підприємства, ПАТ Укрнафта, Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її філії, дочірні підприємства і компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом; підприємства, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії (далі - енергопостачальники); державне підприємство Енергоринок; державне підприємство НЕК Укренерго; енергогенеруючі компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання та/або споживання вугільної продукції; державне підприємство Вугілля України; вугледобувні підприємства. Учасниками розрахунків можуть бути субєкти господарювання незалежно від форми власності. Взаєморозрахунки можуть бути проведені між надавачами послуг. Із субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, та енергопостачальниками або газодобувними підприємствами проводяться розрахунки з погашення кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії.

Оскільки, відповідач виконав зобовязання по сплаті коштів за договором від 23.12.2014р. № 3-1-2014/062-ПТ-ПР купівлі-продажу природного газу в порядку та строки визначені умовами договорів про організацію взаєморозрахунків на суму 7 439 443,96 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку та платіжними дорученнями, наявним у справі. Крім цього, проведення розрахунків відповідачем згідно договорові про організацію взаєморозрахунків на суму 7 439 443,96 грн. підтверджується наданої Управлінням державної казначейської служби України у Сихівському районі м. Львова інформації від 15.03.2016р. № 02-16/297.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до укладених договорів про організацію взаєморозрахунків, сторонами тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору №3-1-2014/062-ПТ-ПР купівлі-продажу природного газу від 23.12.2014р.

Так, за змістом договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після нарахування коштів на їх рахунок.

Договори набрали чинності і державою профінансовано погашення заборгованості в сумі 7 439 443,96 грн. Договорами не передбачено можливості існування між сторонами інших грошових зобовязань та підстав для інших грошових вимог.

Судом досліджено та встановлено, що розрахунок за поставлений природний газ відбувався у порядку та строки, передбачені у договорах про організацію взаєморозрахунків.

Суд приходить до висновку, що розрахунки за поставлений природний газ в розмірі 7 439 443,96 грн. відбувся у порядку та строки, передбачених у договорах про організацію взаєморозрахунків. Цей факт у судовому засіданні позивачем не спростовано, а навпаки підтверджується поданими документами.

Також судом встановлено, що відповідачем у грудні 2015р. оплачено решту суму заборгованості за поставлений газ згідно Договору в розмірі 991 040,47 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (копії долучених до матеріалів справи), підтримується позивачем та відповідачем. Також підтверджується поданою позивачем довідкою від 10.06.2016р. № 14/2-0610 про відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем за поставлений газ у січні-березні 2015 року згідно Договору та актом звірки станом на 31.05.2016р.

Судом встановлено, що сторонами після подання позову до суду (16.11.2015р. відмітка поштового штемпеля, про надіслання позовної заяви) укладено договори про організацію взаєморозрахунків, а саме у грудні 2015р. та 27.11.2015р. на загальну суму 7 439 443,96 грн. Також, відповідачем у грудні 2015р. здійснено оплату решти суми заборгованості на суму 991 040,47 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами належними та допустимими доказами.

Відповідно до абзацу 1 та 3 п.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи цю обставину, що позивач подав документи про відсутність основного боргу на момент розгляду справи в суді, наголосив про неможливість зменшення позовних вимог (довіреність на представлення інтересів від 13.05.2014р. № 14-127), суд приходить до висновку, про припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості виконані роботи згідно Договору в сумі 8 430 484,43 грн. на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, з врахувань того, що відсутність складу правопорушення на суму 7 439 443,96, позбавляє позивача права застосовувати до відповідача штрафних санкції, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на суму 7 439 443,96 грн. задоволенню не підлягають.

Отже, для застосування санкцій передбачених пунктом 7.2. Договору та наслідків за порушення грошового зобовязання, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків. Однак договорами про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Відповідні висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 року у справах №5011-1/1043-2012-42/528-2012 та №5011-35/1533-2012-19/522-2012; постанові Верховного Суду України від 25.03.2015р. у справі № 924/1265/13.

З врахуванням вище наведеного, судом встановлено, що відповідачем було допущене порушення умови Договору щодо оплати коштів за отриманий природний газ, а саме прострочення термінів оплати (п.6.1. договору) на суму 991 040,47 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних (з врахуванням ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок, дійшов висновку, що з стягненню підлягає 5 294,60 грн. 3% річних нарахованих на суму 991 040,47 грн., за період з 15.04.2015р. по 18.06.2016р. (в межах заявлених позовних вимогах) В частині стягнення 61 809,04 грн. заявлених до стягнення позивачем 3% річних слід відмовити.

Відповідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (п.3.1).

Суд здійснивши перерахунок інфляційних втрат з врахуванням вище наведеного, на суму заборгованості 991 040,47 грн. дійшов висновку, що стягненню підлягають інфляційні втрати в сумі 25 767,05 грн. грн., в частині стягнення 2 299 261,31 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

(З врахуванням правової позиції відображеної у постанові Вищого господарського суду України від 29.10.2015р. у справі №910/2510/15-г.)

Відповідно до вимог статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору покупець зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України, в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Така позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2012року №06/5026/1052/2011 та відображено в інформаційному листі Вищого господарського суду №01-06/908/2012 від 13.07.2012р.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, враховуючи статтю 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Позивач просить стягнути 590 133,91 грн. 7 % штрафу та 1 308 277,05 грн. пені.

Суд з врахуванням вище наведеного, здійснивши перерахунок, пришов до висновку, що стягненню підлягає штраф нарахований на суму 991 040,47 грн., а саме 69 372,84 грн. 7% штрафу та пені 105 892,00 грн. за період з 15.04.2015р. по 18.06.2015р. (в межах заявлених позовних вимог) нарахована на суму 991 040,47 грн.

В задоволенні 1 202 385,05 грн. пені та 520 761,07 грн. 7 % штрафу слід відмовити.

Що стосується клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, то суд керувався таким.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Пунктом 1 статті 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Відповідачем подано документи про фінансовий стан, а саме: Баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015р. та розшифровку балансу станом на 21.12.2015р.

З огляду на те, що відповідач перебуває у важкому фінансовому становищі, повязаному із збитковістю та економічною нерентабельністю затвердженого тарифу, враховуючи ступінь виконання зобовязання боржником погашення суми основного боргу, майновий стан сторін та їх інтереси, відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, суд задовольняє частково клопотання відповідача і вважає за доцільне зменшити розмір пені та штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, на 30% (тридцять) відсотків. Тому стягненню підлягає 74 124,40 грн. пені та 48 560,98 грн. 7% штрафу.

При цьому, суд враховує правову позицію відображену у постанові Вищого господарського суду України від 29 листопада 2012 року у справі №37/5005/5346/2012, постанові Вищого господарського суду України від 14 серпня 2012 року у справі №15/5025/229/12, постанові Вищого господарського суду України від 29 листопада 2012 року у справі №37/5005/5346/2012, постанові Вищого господарського суду України від 08 серпня 2012 року у справі №5008/5005/137/2012.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту всього наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» (надалі Закон).

Відповідно до підпункту 1 та підпункту 2 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат та позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до позовної заяви, ціна позову складає 12 721 027,39 грн.

За подання позовної заяви до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 182 700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 28.10.2015р. № 3009638 ( не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат 1 218,00 грн. *150).

Крім цього, з врахуванням того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визначена судом).

Отже, поверненню підлягатиме судовий збір в сумі 121 079,02 грн., пропорційно сплаченій суми судового збору.

З врахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, і покладанню на відповідача підлягає витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 963,27 грн., пропорційно задоволеним позовних вимогам

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 35, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. В частині стягнення основної суми боргу в сумі 8 430 484,43 грн. провадження у справі припинити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНРГО» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15; ідентифікаційний код 23269555) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд.6, ідентифікаційний код 20077720) 74 124,40 грн. пені, 48 560,98 грн. -7 % штрафу, 5 294,60 грн. три відсотків річних, 25 767,05 грн. - інфляційних втрат та 2 963,27 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Повне текст рішення складено та підписано 29.06.2016р.

Головуючий суддя Коссак С.М.

Суддя Іванчук С.В.

Суддя Пазичев В.М.