РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2016Справа №910/7119/16
За позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Державного підприємства «Київський бронетанковий завод»
про стягнення 44591,20 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача Іванов Д.А. (представник за довіреністю);
від відповідача Чубар С.В. (представник за довіреністю).
СУТЬ СПОРУ:
На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення суми санкцій за Державним контрактом № 27т від 05.10.2015 на поставку (закупівлю) продукції за державним замовленням, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань вчасно поставити продукцію Позивачу.
Відповідач у наданому суду відзиві проти позову заперечував, оскільки за умовами п.14 указаного контракту він письмово повідомив Позивача про готовність продукції до відвантаження, однак Позивач за нею з`явився лише 04.01.2016, а отже з боку Відповідача прострочення відсутнє. Окрім того, Відповідач вказує на допущені Позивачем помилки у розрахунку пені, на гриф «таємно» на указаному контракті та заявив окреме клопотання про зменшення суми пені на 90% на підставі ст. 233 ГК України.
У судовому засіданні 06.06.2016 судом оголошувалась перерва на 15.06.2016.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які брали участь у судових засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд
ВСТАНОВИВ:
На підставі укладеного 05.10.2015 між Позивачем, як замовником, та Відповідачем, як виконавцем, Державного контракту № 27т (далі Контракт), Позивачем було перераховано Відповідачу відповідно до платіжного доручення № 947 від 03.11.2015 та п. 8 Контракту попередню оплату у розмірі 4459120 грн., а Відповідачем було поставлено Позивачу обумовлену Контрактом продукцію на суму 4459120 грн., що підтверджується видатковою накладною № 2 від 04.01.2016 та актом приймання-передачі продукції від 04.01.2016.
Предметом спору є стягнення з Відповідача пені в сумі 44591,20 грн. за несвоєчасну поставку продукції за Контрактом, період нарахування пені з 25.12.2015 по 03.01.2016, тобто за 10 днів, оскільки продукція мала бути поставлена (п. 16 Контракту) до 25.12.2015, а була фактично поставлена 04.01.2016 (дата поставки згідно накладної та акта).
За умовами п. 10 Контракту, поставка виконавцем та приймання замовником продукції оформляється актом приймання-передачі продукції за формою, встановленою замовником.
Відповідно до п. 12 Контракту, прийнята замовником продукція поставляється виконавцем відповідно до умов ЕХW Інкотермс 2010 за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 34-А.
У правилах Інкотермс 2010 під «EXW» розуміється поняття самовивозу товару покупцем. При цьому обов`язок продавця вважається виконаним, коли він надає товар у розпорядження покупця у своїх приміщеннях або у іншому погодженому сторонами місці, і продавцю не обов`язково виконувати погрузну товару та будь-який транспортний засіб, і він також не зобов`язаний виконувати інші формальності, необхідні для вивозу товару, якщо такі застосовуються.
Тобто, поставка товару здійснюється шляхом його самовивозу покупцем.
Це кореспондується і з положеннями національного законодавства, а саме у ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
Як було вказано вище, відповідно до п. 12 Контракту, прийнята замовником продукція поставляється виконавцем відповідно до умов ЕХW Інкотермс 2010 за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 34-А.
Указана адреса є адресою виконавця за Контрактом, тобто Відповідача.
За умовами Контракту, про час подачі транспортних засобів для відвантаження продукції виконавець повідомляє замовника не пізніше ніж за 24 години до початку відвантаження. Після приймання продукції замовником виконавець відвантажує продукцію відповідно до вимог нормативних документів та технічної документації виробничими або зазначеними у специфікації партіями і комплектацією та складає проект акта приймання-передачі продукції.
Обома сторонами визнається та матеріалами справи підтверджується, що листом від 23.12.2015, тобто у межах встановленого Контрактом строку, Відповідачем було повідомлено Позивача про готовність продукції до відвантаження.
Проте фактично до відвантаження усупереч умовам Контракту була готова недоукомплектована продукція, що сторони підтвердили спільним актом від 29.12.2015 у якому зафіксували дану обставину.
Гарантійним листом від 30.12.2015 № 059/3404 Відповідач, знову визнаючи недоукомплектованість продукції, гарантував відвантаження недостаючи комплектів.
Повністю доукомплектована продукція, яка відповідала умовам Контракту, була поставлена (підготовлена до відвантаження) Відповідачем Позивачу лише 04.01.2016, що підтверджується видатковою накладною № 2 від 04.01.2016 та актом приймання-передачі продукції від 04.01.2016.
За приписами ст. 529 ЦК України, кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Позаяк умови Контракту не передбачали поставку недоукомплектованої продукції (її частини з подальшою доукомплектацією), то пропозиція Відповідача поставити продукцію у частині, а потім доукомплектувати (вищеописаний гарантійний лист), є порушенням встановленого Контрактом зобов`язання.
Отже, поставка продукції 04.01.2016 відбулась з порушенням встановленого Контрактом строку поставки, тому виходячи з положень ст.ст. 610-612 ЦК України Відповідач є порушником грошового зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених Договором та законом, та зокрема, у вигляді нарахування та стягнення пені за порушення строків поставки продукції на підставі п. 23 Контракту та ст. 231 ГК України.
Перевіривши наведений Позивачем у позові розрахунок пені суд дійшов висновку про його обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам Контракту, на нарахування Позивачем пені у сумі 44591,20 грн. визнається судом правомірним.
Разом із цим, враховуючи клопотання Відповідача, та оскільки він є державним підприємством, що належить до державного оборонного сектору економіки, та з іншого боку враховуючи, що Позивач не зазнав збитків простроченням на 10 днів виконання Відповідачем своїх зобов`язань по Контракту, тому суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення і належні до сплати штрафні санкції (пеня) є надмірно великими порівняно із збитками кредитора (Позивача), якому ці збитки взагалі завдані не були (матеріали справи не містять доказів протилежного), і тому на підставі ст. 233 ГК України та 83 ГПК України зменшити на 50 % розмір стягуваних за рішенням суду санкцій у порівнянні до заявлених Позивачем до стягнення та визнаних обґрунтованими судом.
При цьому, судом також було враховано ступінь виконання зобов`язання боржником зобов`язання було виконано з дуже незначним простроченням у 10 днів, і майновий стан сторін Позивач збитків не зазнав (матеріали справи не містять доказів протилежного), а Відповідач натомість не є матеріально незалежним суб`єктом господарювання, оскільки є державним підприємством, що належить до державного оборонного сектору економіки.
З огляду на наведене, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими, але підлягають задоволенню у розмірі 22295,60 грн.
Заперечення Відповідача проти позову, що даний спір відноситься до спорів з грифом «таємно», судом відхилено, оскільки гриф «таємно» має додаток до Контракту, який сторонами не оспорювався та до матеріалів справи не додавався.
Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на Відповідача у повному розмірі, оскільки він є винним у виникненні даного спору.
Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства «Київський бронетанковий завод» (м. Київ, вул. Бориспільська, 34-А; ідентифікаційний код 14302667) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 24; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 22295 (двадцять дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн. 60 коп. пені, а також 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.
Видати наказ.
У іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Повне рішення складено 21.06.2016

Суддя Сташків Р.Б.