Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" липня 2016 р. Справа № 906/520/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 23.05.16)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 08.06.16)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Спільного малого підприємства "СЕВІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка Агро"

про стягнення 66907,68 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 66907,68грн., з яких: 63600,00грн, боргу виконані за сільськогосподарські роботи по внесенню аміаку , 2884,26грн. інфляційних, 423,42грн. річних.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем не всі поля були оброблені, тобто роботи виконані не в повній мірі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2015 року між спільним малим підприємством "СЕВІ" (виконавець/позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка Агро" (замовник/відповідач) укладено Договір № 171115-01, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався виконати сільськогосподарські роботи по внесенню аміаку рідкого технічного спеціалізованою технікою (далі по тексту -роботи), а відповідач прийняти та оплатити виконані роботи, в порядку та на умовах визначених Договором (а.с.8).

Пунктом 1.3 договору, визначено, що розмір земельної ділянки, на якій відповідач доручає виконавцю виконати роботи, складає 160 га. Остаточний розмір земельної ділянки визначається сторонами в ОСОБА_1 приймання-передачі виконаних робіт.

Пунктом 1.6. Договору передбачено зобов'язання Позивача виконати роботи в строк до 29 лютого 2016 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору, вартість робіт складає 400 грн. за 1 га.

Пунктом 2.2. Сторони дійшли згоди, що загальна вартість робіт (зазначена в п. 2.1. даного договору) може коригуватися в більшу або меншу сторону в залежності від остаточного розміру земельної ділянки та відносно обсягу робіт, які фактично будуть виконані позивачем.

На виконання умов договору, позивач виконав зобов'язання, покладені на нього Договором № 171115-01 від 17 листопада 2015 року, фактично виконавши обсяг робіт на 159 га земельної ділянки. Вартість виконаних робіт склала 63600,00 грн. про що свідчить ОСОБА_1 надання послуг № 1 складений сторонами 25 лютого 2016 р., який скріплений печатками та підписаний керівниками господарств (а.с.13).

Пунктом 2.4.1 договору, визначено, що відповідач здійснює оплату позивачу за кожні 100 га. - протягом п'яти банківських днів із дня підписання проміжного акту виконаних робіт та/або ОСОБА_1 приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати виконаних робіт не виконав, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 63600,00грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Заперечуючи проти позову відповідач вказав на те, що позивачем не всі поля були оброблені.

Акт надання послуг є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарських операцій.

Заперечення відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки ОСОБА_1 надання послуг №1 від 25.02.16 містить дані щодо об'єму обробленої земельної ділянки позивачем та щодо вартості виконаних робіт, з якими погодився керівник відповідача підписуючи зазначений ОСОБА_1.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 63600,00грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, розмір яких згідно розрахунків позивача становить: 2884,26 грн. інфляційних та 423,42 грн. 3% річних (а.с.14,15) . Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних і 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовільняє позов у цій частині в заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач доказів сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Витрати , пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка Агро" (12043, Житомирська обл., Червоноармійський район, село Стара Олександрівка, вулиця Червоноармійська, будинок 63 ; код 39288594) на користь Спільного малого підприємства "СЕВІ" (10025, місто Житомир, вулиця Павла Сингаївського, будинок 4, офіс 2; код 20400434) - 63600,00грн. боргу, 2884,26грн. інфляційних, 423,42грн. річних, 1378,00 грн. судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 06.07.16

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу