РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2016Справа №910/7082/16

За позовом Дочірнього підприємства "Трансгарант-Україна"

до Приватного підприємства "ЧУДСЕРВІС"

про стягнення грошових коштів

Суддя Дупляк О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Оприсняк Б. Р. за довіреністю № б/н від 08.02.2016;
від відповідача: Цимбал В.А. за довіреністю № 1 від 04.05.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Дочірнього підприємства "Трансгарант-Україна" до Приватного підприємства "ЧУДСЕРВІС" про стягнення грошових коштів за договором транспортного - експедиторського обслуговування № 1-146/11-15 від 06.11.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.05.2016.

В судових засіданнях 10.05.2016, 31.05.2016 та 07.06.2016 судом оголошувалися перерви до 31.05.2016, 07.06.2016 та 16.06.2016 відповідно.

Від відповідача через відділ канцелярії господарського суду 15.06.2016 надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

В судове засідання 13.06.2016 представники сторін з'явилися, надали суду усні пояснення по справі, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договором транспортного - експедиторського обслуговування № 1-146/11-15 від 06.11.2015 в частині внесення плати за користування вагонами під час перебування вагонів на під'їзній колії вивантаження понад нормативний час.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав викладених ним в запереченнях на позовну заяву (вих. № б/н від 04.05.2016), а саме з підстав необґрунтованості та недоведеності.

У судовому засіданні 16.06.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 06.11.2015 між позивачем, як експедитором, та відповідачем, як клієнтом, було укладено договір транспортно - експедиторського обслуговування № 1-146/11-15 (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого клієнт доручає, а експедитор зобов'язується за дорученням клієнта, за винагороду та за його рахунок надавати клієнту послуги, передбачені п. 1.2. договору.

На умовах договору експедитор, на підставі письмових заявок клієнта, зобов'язується надавати клієнту транспортно - експедиторські послуги по організації та оплаті перевезень вантажів клієнта по залізничним дорогам України та країн СНД у власних (орендованих) вагонах або вагонах, які знаходяться під управлінням експедитора на інших законних підставах (п. 1.2. договору).

В пункті 1.3. договору сторонами визначено, що вартість послуг експедитора визначається розділом 4 договору.

Відповідно до п. 4.2. договору вартість послуг експедитора, виходячи із специфіки перевезення та виду рухомого складу, визначається в додатках до договору, які підписуються уповноваженими представниками обох сторін.

Згідно з п. 4.3.договору оплата послуг експедитора здійснюється клієнтом в розмірі 100 % передоплати, виходячи з запланованого об'єму перевезення, не пізніше, ніж за п'ять календарних днів до початку за адресування порожніх вагонів на станцію завантаження, на підставі виставленого експедитором рахунку.

У випадку перевищення суми витрат, понесених експедитором при виконанні заявки клієнта понад розрахункову суму, клієнт відшкодовує експедитору суму фактичного перевищення витрат на підставі звіту/акту виконаних робіт експедитора, шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок експедитора протягом трьох банківських днів з дати, затвердження звіту/акту виконаних робіт.

Всі невраховані витрати по організованим перевезенням, які виникли по вині клієнта та підтверджені документально, про які експедитор не міг знати в момент складання звіту/акту виконаних робіт, підлягають задоволенню (відшкодуванню) з боку клієнта при складанні експедитором наступних звітів/актів виконаних робіт (штрафи за затримки на шляху слідування, витрати по непередбачуваному перенавантаженню вантажу, витрати по переадресуванню вантажу і т. п.) (п. 4.5. договору).

В пункті 4.8. договору сторони погодили, що нормативний час знаходження вагонів експедитора на під'їзних коліях навантаження та/або розвантаження - 48 годин.

Починаючи з 49-ї години плата по користування вагонами експедитора за час перебування вагонів на під'їзних коліях навантаження та/або розвантаження, визначається в розмірі 400, 00 грн, в тому числі ПДВ, за один вагон на добу, при цьому кожна почата доба рахується як повна.

Розрахунок плати за користування вагонами виконавця здійснюється за формулою:

Плата = Н (доби) * Ваг. * С (грн), де

Н - понаднормативний час користування вагонами;

С - базова ставка за 1 вагон на добу;

Ваг. - кількість вагонів експедитора, що простояли понаднормативний час.

Відповідно до п. 4.8.4. договору передоплата за користування вагонами під час знаходження вагонів експедитора на коліях навантаження та/або розвантаження здійснюється клієнтом на підставі виставленого експедитором рахунку, розрахованого виходячи із розрахунку добової вартості плати за користування вагонами понад встановлений договором нормативний час знаходження вагонів на під'їзних коліях та включається в загальний передплатний рахунок на надання послуг згідно заявки. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок експедитора.

В пункті 4.8.5 сторони погодили, що плата за користування вагонами, яка не покривається передплатними платежами, оплачується клієнтом в семиденний строк з дати пред'явлення експедитором письмової вимоги щодо оплати.

Облік часу користування вагонами здійснюється експедитором та станціями навантаження (розвантаження) вантажів. По факту знаходження вагонів під навантаженням (розвантаженням) за звітний період експедитор направляє клієнту акт обліку часу простою вагонів. Клієнт зобов'язаний розглянути, підписати та повернути акт протягом п'яти днів з дати його отримання, а у випадку своєї незгоди надати мотивовану відмову. У випадку неповернення акта у встановлений договором строк акт вважається прийнятим клієнтом за замовчуванням (п. 4.9. договору).

Згідно з п. 5.8. договору даний договір регулює взаємовідносини сторін виключно в рамках оплати послуг підприємств залізної дороги по перевезенню вагонів експедитора в навантаженому та/або розвантаженому стані та використання клієнтом вагонів експедитора з погодженою метою під час перебування вагонів експедитора на коліях вантажовідправників, вантажоотримувачів та коліях підприємств залізної дороги (коліях загального користування).

Згідно п. 8.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016.

Сторонами 21.12.2015 було підписано додаток до договору № 02, відповідно до якого експедитор у власних окатишевозах організовує перевезення по маршрутах: станція відправлення: Рождество Юго - Восточной Ж.Д.; станція призначення: Запоріжжя - Ліве, Кугушум Придніпровської Ж. Д. (п. 1 додатку № 02 до договору).

Вартість послуг експедитора, пов'язаних з організацією процесу перевезення вантажу складає 9 500, 00 грн в т. ч. ПДВ за вагон фактично перевезеного вантажу. Дана ставка не включає в себе оплату ж.д. тарифу при слідуванні вагонів в навантаженому стані по території Російської Федерації та України (п. 2 додатку № 02 до договору). При цьому, плата за користування рухомим складом експедитора нараховується за час знаходження вагонів під навантаженням та під розвантаженням, у відповідності до умов договору (п. 2.1. договору).

Згідно заявки відповідача № 3 від 22.12.2015 до договору позивачем було організовано перевезення 700 тонн вапняку для флюсування від станції відправлення - РФ, ст. Рождество, ЮВЖД, код станції 594708, до станції призначення - Україна, ст. Запоріжжя - Ліве, Придніпровської З. Д., код станції 460005, вартістю 95 000, 00 грн. Надання вказаних послуг підтверджується звітом/актом виконаних робіт № 2/15 від 31.12.2015 до договору підписаним обома сторонами, накладною 20896145, копії яких наявні в матеріалах справи.

Із зазначеного вище акту вбачається, що перевезення вапняку було організовано в 10 вагонах: №№ 58920752, 58920810, 58920919, 58921107, 58921131, 58921263, 58921313, 58921321, 58921446, 58921537.

Із накладної 20896145 вбачається, що вантаж був відправлений із станції відправлення (ст. Рождество) 30.12.2015 та прибув на станцію призначення (ст. Запоріжжя - Ліве) 07.01.2016, виданий вантаж був 12.01.2016.

В матеріалах справи, також наявний лист позивача вих. № ДН-01/51 від 08.01.2015, адресований ПАТ "Дніпроспецсталь", яким позивач просив відправити його вагони №№ 58920752, 58920810, 58920919, 58921107, 58921131, 58921263, 58921313, 58921321, 58921446, 58921537 на станцію Знаменка, та просив вказати його платником тарифу при відправці.

По факту знаходження вагонів під вивантаженням на станції Запоріжжя - Ліве позивач 22.01.2016 направив відповідачу звіт/акт виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 із наведеним у ньому обліком часу простою вагонів та розрахунком плати на суму 12 400, 00 грн. Разом із вказаним звітом/актом позивачем були направлені відповідачу рахунок на оплату № 1-П/16/146 від 15.01.2016, звіт/акт виконаних робіт № 2/15 від 31.12.2015, рахунок на оплату № 2/15/146 від 31.12.2015. Звіт/акт виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 та інші документи відповідач отримав 25.01.2016, про що свідчить відмітка про вручення на рекомендованому повідомленні.

Як зазначено в звіті/акті виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 суми за користування вагонами розраховані за відомостями ф. ГУ - 46 за місяць.

В матеріалах справи наявні копії відомостей ф. ГУ - 46 плати за користування вагонами №№ 14010182, 13010171, 12010151 щодо під'їзної колії 5068 ПАТ "Запоріжсталь", із яких вбачається, що:

- вагони 58920810, 58920919, 58921107 подані на колію 08.01.2016 в 18:00 та забрані залізницею 13.01.2016 в 06:25;

- вагони 58921131, 58921313, 58921321 подані на колію 08.01.2016 в 18:00 та забрані залізницею 12.01.2016 в 01:15;

- вагони 58920752, 58921263, 58921446, 58921537 подані на колію 08.01.2016 в 18:00 та забрані залізницею 13.01.2016 в 22:05.

Згідно з доказами, наявними в матеріалах справи, 19.02.2016 відповідач направив на адресу позивача супровідним листом підписані ним акт виконаних робіт № 01/15-П від 14.12.2015 до договору, розрахунок плати за користування вагонами за період з 01.12.2015 по 31.12.2015, акт виконаних робіт № 2/15 від 31.12.2015 до договору.

Водночас 19.02.2016 позивачем була направлена відповідачу претензія на суму 13 200, 00 грн за вих. № 156/1 від 19.02.2016, в якій позивач вимагав сплатити залишок заборгованості, який не покритий передплатними платежами в розмірі 13 200, 00 грн (в тому числі і по заявці № 3), а також повернути підписані та скріплені печаткою клієнта оригінальні примірники звіту/акту виконаних робіт від 14.12.2015 на суму 8 800, 00 грн, звіту/акту виконаних робіт № 2/15 від 31.12.2015 на суму 95 000, 00 грн, звіту/акту виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 на суму 12 400, 00 грн. Претензія була отримана відповідачем 22.02.2016, докази чого наявні в матеріалах справи.

Заперечуючи проти позову (вих. № б/н від 04.05.2016) відповідач пояснив, що він отримав звіт/акт виконаних робіт № 01/16 П від 15.01.2-16 лише 05.04.2016, і 07.04.2016 направив на адресу позивача лист - відмову від 06.04.2016, акт виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 до договору та розрахунок плати за користування вагонами. Лист - відмова від 06.04.2016, про який вказує відповідач, не був наданим останнім в матеріали справи.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач повністю здійснив розрахунок з позивачем за звітом/актом виконаних робіт № 2/15 від 31.12.2015 на суму 95 000, 00 грн. Вказане також підтверджував в судовому засіданні та в своїх запереченнях відповідач.

Станом на момент винесення рішення у справі відповідач оплату за актом виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 не здійснив, за користування вагонами позивачу не оплатив, доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Предметом позову у справі є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення 12 400, 00 грн плати за користування вагонами під час перебування вагонів на під'їзній колії вивантаження понад нормативний час.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами укладено договір транспортного експедирування.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом (ст. 931 ЦК України).

Статтею 918 ЦК України встановлено, що завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Завантаження (вивантаження) вантажу, що здійснюється відправником (одержувачем) вантажу, має провадитися у строки, встановлені договором, якщо такі строки не встановлені транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторською діяльністю є підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторською послугою є робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Експедитором (транспортним експедитором) є суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Клієнтом є споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Статтею 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено обов'язок клієнта у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Як встановлено судом, при укладанні договору сторонами було погоджено, нормативний час перебування вагонів експедитора на під'їзних коліях навантаження - розвантаження - 48 годин, та було погоджено внесення, з 49 - ї години перебування вагонів на під'їзних коліях навантаження та/або розвантаження, плати за користування вагонами експедитора в розмірі 400, 00 грн за один вагон на добу (п. 4.8. договору).

Згідно п. 4.9. договору облік часу користування вагонами здійснюється експедитором та станціями навантаження (розвантаження) вантажів.

Акт обліку часу простою вагонів направляється експедитором по факту перебування вагонів під навантаженням (розвантаженням), і плата за користування вагонами, яка не покривається передплатними платежами, сплачується клієнтом в 7 - денний термін з дати пред'явлення вимоги щодо оплати (п. 4.8.5., 4.9 договору).

На виконання умов договору, позивачем було направлено відповідачу акт/звіт виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016, який містив облік часу користування вагонами (додаток № 1 - розрахунок плати за користування вагонами за період з 01.01.2016 о 31.01.2016).

Судом встановлено, що виконаний позивачем облік часу користування вагонами, який наведений у звіті/акті від 15.01.2016 відповідає обліку, який здійснений на станції Запоріжжя - Ліве щодо вагонів позивача.

Вимога щодо внесення плати за користування вагонами, яка не покривається передплатними платежами та облікована в звіті/акті від 15.01.2016 була виставлена відповідачу претензією за вих. № 15611 від 19.02.2016 та отримана останнім 22.02.2016.

У строк, передбачений договором, мотивованої відмови від підписання акту на адресу позивача відповідачем направлено не було, доказів іншого матеріали справи не містять. А отже, звіт/акт виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 вважається, за умовами договору, прийнятим клієнтом за замовчуванням.

Проте відповідач свої зобов'язання по оплаті вказаного акту, у строк встановлений договором - до 29.02.2016 включно, не виконав, і доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, з боку відповідача було допущено порушення умов договору, відповідно експедитор набув право вимагати оплати внесення плати за користування вагонами понад нормативний час.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення основного боргу в сумі 12 400, 00 грн обґрунтовані, підтверджується зібраними у справі доказами, відтак підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо неотримання ним 25.01.2016 та 19.02.2016 звіту/акту виконаних робіт від 15.01.2016 відхиляються судом з тих підстав, що в матеріалах справи наявні докази зворотнього.

Згідно положень ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом.

В матеріалах справи наявні: копія супровідного листа вих. № 54/1 від 20.01.2016 щодо направлення відповідач позивачем звіту/акту виконаних робіт № 01/16 - П від 15.01.2016 та рахунку № 1-П/16/146 від 15.01.2016; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 210 від 22.01.2016. В тексті претензії позивача щодо сплати заборгованості вих. 156/1 від 19.02.2016 міститься посилання позивача про направлення відповідачу 22.01.2016 звіту/акту виконаних робіт № 01/16 - П від 15.01.2016, рахунку № 1-П/16/146 від 15.01.2016 та на отримання відповідачем поштового відправлення 25.01.2016. Міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 325 від 19.02.2016. Із супровідного листа відповідача від 19.02.2016 вих. № 19/02-2016 вбачається отримання відповідачем частини документів направлених позивачем.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б спростовували надані позивачем докази (вказані вище) та/або доводили твердження відповідача щодо отримання ним акту виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 саме 05.04.2016. Наявний у справі опис від 07.04.2016 підтверджує факт направлення позивачу відповідачем листа - відмови від 06.04.2016, проте не підтверджує дати отримання відповідачем акту виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016, і, водночас, не спростовує доводів позивача. Крім того, з огляду на відсутність в матеріалах справи тексту такого листа - відмови, суд під час розгляду справи взагалі був позбавлений можливості дослідити вмотивованість такої відмови.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відхилення доводів відповідача стосовно неотримання ним 25.01.2016 та 19.02.2016 звіту/акту виконаних робіт від 15.01.2016.

Визнаються також необгрунтованими судом доводи відповідача щодо того, що за умовами договору плата за час знаходження вагонів на під'їзних коліях навантаження та/або розвантаження оформлюється письмовою вимогою, а не актом виконаних робіт від 15.01.2016. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідачу була направлена претензія на суму 13 200, 00 грн вих. № 156/1 від 19.02.2016, в якій позивач вимагав сплати залишок заборгованості, який не покритий передплатними платежами в розмірі 13 200, 00 грн, а також повернути підписані та скріплені печаткою клієнта оригінальні примірники звіту/акту виконаних робіт від 14.12.2015 на суму 8 800, 00 грн, звіту/акту виконаних робіт № 2/15 від 31.12.2015 на суму 95 000, 00 грн, звіту/акту виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 на суму 12 400, 00 грн. Претензія була отримана відповідачем 22.02.2016, докази чого наявні в матеріалах справи. Оскільки претензія за вих. № 156/1 від 19.02.2016 містила вимогу щодо оплати залишку заборгованості, який не покритий передплатними платежами, в тому числі по акту звіту/акту виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 на суму 12 400, 00 грн, суд дійшов висновку про направлення позивачем відповідачу у відповідності до п. 4.8.5. договору письмової вимоги щодо внесення плати за користування вагонами, яка не покривається передплатними платежами.

Твердження відповідача, що розрахунок плати за користування вагонами взагалі не має форми документу, і є формулою, яка включається (зазначається) у письмовій вимозі не ґрунтується на положеннях договору. Пунктом 4.8. договору сторони погодили, що розрахунок плати за користування вагонами виконавця здійснюється за формулою. При цьому, положень із яких би вбачалося, що такий розрахунок обов'язково має бути наведений у письмовій вимозі оплати договір не містить. Розрахунком є результат обчислення, в даному випадку, даних щодо плати за користування вагонами, і такий розрахунок був проведений позивачем за формулою погодженою сторонами та оформлений додатком № 1 до звіту/акту виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016, що за переконанням суду не суперечить ні умовам укладеного між сторонами договору, ні чинному законодавству.

Форма "акту обліку часу простою вагонів" та відомост,і які до нього включаються та/або не включаються не були затверджені сторонами в договорі, та із положень п. 4.9 договору не вбачається заборони на включення до "акту обліку часу простою вагонів" відомостей щодо вартісного еквіваленту такого простою. Оскільки оформлений позивачем додаток № 1 до звіту/акту виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 містить саме дані про облік часу простою вагонів під навантаженням (розвантаженням) та розраховану суму плати за користування вагонами, суд дійшов висновку що звіт/акт виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 та додаток до нього містять в собі акт обліку часу простою вагонів, а той факт, що звіт/акт виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 не носить назви "акт обліку часу простою вагонів", за переконанням суду не змінює його суті та не суперечить умовам договору. Тобто звіт/акт виконаних робіт № 01/16-П від 15.01.2016 та додаток до нього є належними доказами обліку часу відповідно до п. 4.9 договору. На вказаній підставі судом відхиляються відповідні доводи відповідача, в тому числі щодо безпідставності включення плати за користування вагонами до акту виконаних робіт.

Стосовно доводів відповідача, що відомості №№ 14010182, 13010171, 12010151, на підставі яких був здійснений позивачем розрахунок плати за користування вагонами, не мають жодного відношення до відповідача та його заявки № 3, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року N 113 облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами (п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами).

Відповідно до п. 5, 6 вказаних Правил плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника, час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під'їзні колії або орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Час користування вагонами на залізничних під'їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях (п. 7 Правил користування вагонами і контейнерами).

Згідно з п. 1.1. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року N 644 до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство). Залізничні під'їзні колії призначено для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування. Власники (користувачі) залізничних під'їзних колій забезпечують їх освітлення у межах території, яку вони займають, а також місць навантаження, вивантаження вантажів, очищення під'їзних колій від сміття і снігу.

Відповідно до пункту 1.7 Правил обслуговування колій залізниці за погодженням з "Укрзалізницею" можуть на прохання підприємств передавати їм в оренду залізничні колії, які за умовами обслуговування і використання прирівнюються до під'їзних колій, що належать підприємствам. Передача таких колій в оренду здійснюється згідно з нормами Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і оформлюється договором між залізницею та орендарем. У договорі встановлюються розміри орендної плати, умови і строки її внесення та інші умови згідно з чинним законодавством. На підставі цього договору і на термін його дії укладається договір про подачу та забирання вагонів.

Згідно зі ст. 71 Статуту та п. 2.1 Правил обслуговування залізничних під'їзних колій взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором на експлуатацію залізничної колії або договором на подачу та забирання вагонів.

У статті 73 Статуту залізниць передбачено, що порядок обслуговування контрагентів-підприємств, що мають у межах залізничної під'їзної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці, безпосередньо між контрагентами і підприємством, якому належить залізнична під'їзна колія. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом, збереження вантажів та вагонів несе підприємство, якому належить залізнична під'їзна колія.

У разі обслуговування залізничної під'їзної колії локомотивом залізниці між залізницею і кожним контрагентом укладається договір на подачу і забирання вагонів. Усі розрахунки за обслуговування здійснюються безпосередньо між ними.

Для суб'єктів господарювання, які взяли на себе функції приймання вагонів від залізниці, подачі їх під навантаження (розвантаження) вантажовідправникам (вантажоодержувачам) та повернення залізниці навантажених або порожніх вагонів, операції з вагонами є господарською діяльністю. В цьому випадку саме зазначені суб'єкти виступають перед залізницею як користувачі вагонів.

В інших випадках згідно із статтею 119 Статуту залізниць користувачами вагонів є вантажовідправники, вантажоодержувачі, порти, організації, установи, громадяни-суб'єкти підприємницької діяльності, які забирають вагони від залізниці своїми локомотивами або яким вагони подаються локомотивом залізниці.

Як встановлено судом, у відомостях №№ 14010182, 13010171, 12010151 за формою ГУ- 46, вказані такі відомості:

Код найменування під'їзної колії 5068 ПАТ "Запоріжсталь";

Код найменування платника 7878007 ПАТ "Запоріжсталь";

Код найменування вантажовласника 5068 ПАТ "Запоріжсталь";

Вантажоотримувачем за заявкою відповідача № 3 визначено ПАТ "Дніпроспецсталь". Згідно з листом за вих. 121-373 від 23.05.2016 ПАТ "Дніпроспецсталь", адресованого відповідачу, вагони, які прибули 08.01.2016 були розвантажені ПАТ "Дніпроспецсталь" та відправлені у відповідності до інструкції. Згідно з листом "Запорізької дирекції залізничних перевезень" за вих. № 22 від 14.06.2016, адресованого відповідачу, ПАТ "Дніпроспецсталь" є власником під'їзної колії.

Водночас, відповідно до листа начальника станції Запоріжжя - Ліве вих. № 132 від 31.05.2016, адресованого позивачу, власником під'їзної колії по станції Запоріжжя - Ліве є ПАТ "Запоріжсталь", згідно договору про експлуатацію залізничних колій № ПР/М-07-3/1-1509/НЮдч-20/2007/2018 від 24.07.2007 ПАТ "Дніпроспецсталь" є контрагентом ПАТ "Запоріжсталь", згідно умов договору подача та прибирання вагонів здійснюється локомотивом власника під'їзної колії і відповідно плата по ф. ГУ - 46 стягується з розрахункового рахунку ПАТ "Запоріжсталь".

Таким чином, згідно діючого законодавства та договірних відносин сторін відомості за формою ГУ- 46, незважаючи на наявність у ПАТ "Дніпроспецсталь" власної під'їзної колії, складаються саме щодо ПАТ "Запоріжсталь", оскільки в даному випадку воно вважається користувачем вагонів.

Судом також враховано, що матеріали справи не містять доказів на спростування виконаного позивачем обліку часу користування вагонами та розрахунку плати за користування вагонами понаднормативний час.

На підставі викладеного суд відхиляє доводи відповідача, що відомості №№ 14010182, 13010171, 12010151 на підставі яких був здійснений позивачем розрахунок плати за користування вагонами не мають жодного відношення до відповідача та його заявки № 3, оскільки такі спростовані матеріалами справи.

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Порядок розрахунків та перелік операцій з вагонами (контейнерами), за час виконання яких не стягується плата, встановлюється Правилами.

Відповідно до норм транспортного законодавства плату за користування вагонами залізниці повинен сплачувати власник під'їзної колії, який забирає вагони від залізниці та своїм або орендованим локомотивом подає їх своїм контрагентам, і який має право в договорах зі своїми контрагентами на транспортне обслуговування передбачати умови щодо порядку стягнення внесеної ним плати за користування вагонами, які знаходились в користуванні контрагентів.

Таким чином, плата за користування вагонами на залізничних під'їзних коліях встановлена чинним законодавством і відповідно, в даному випадку, є складовою ціни експедиторських послуг наданих позивачем, порядок оплати якої встановлений п. 4.8. договору, і відповідно підлягає сплаті.

Зазначене спростовує твердження відповідача про безпідставність заявленого позову.

Твердження відповідача стосовного того, що пільговий час користування вагонами відповідно до п. 4.8. договору складає 72 години, а не 48 годин не ґрунтується на положеннях договору, і, відповідно, не приймається судом.

Як таке, що не ґрунтується на положеннях договору та чинного законодавства, відхиляється судом і твердження відповідача, що у відповідності з п. 2.1. додатку № 2 від 21.12.2015 до договору плата за користування вагонами нараховується за час знаходження вагонів під навантаженням і під розвантаженням (на під'їзних коліях ПАТ "Дніпроспецсталь").

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин та враховуючи все викладене вище, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати по сплаті судового збору, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Чудсервіс" (03164, м. Київ, вул. Булаховського, буд. 5-Г; ідентифікаційний код 35545924) на користь Дочірнього підприємства "Трансгарант - Україна" (03150, м. Київ, вул. Димитрова, буд. 5; ідентифікаційний код 32667198) в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", заборгованість в сумі 12 400 (дванадцять тисяч чотириста) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.06.2016.

Суддя О. М. Дупляк