КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р. Справа№ 911/893/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача-1 (за первинним позовом): не з'явився;

Від позивача-2 (за первинним позовом) : не з'явився;

Від відповідача (за первинним позовом): не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 25.04.2016

у справі № 911/893/16 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Керівника Броварської місцевої прокуратури в Київській області в інтересах держави

в особі Красилівської сільської ради Броварського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс"

про розірвання договору оренди земельної ділянки

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс"

до Красилівської сільської ради Броварського району Київської області

про відшкодування шкоди і матеріальних збитків завданих порушенням істотних умов договору земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.04.2016 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" до Красилівської сільської ради Броварського району Київської області про відшкодування шкоди і матеріальних збитків завданих порушенням істотних умов договору земельної ділянки повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" у справі №911/893/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 16.06.2016.

16.06.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача (за первинним позовом) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відпусткою уповноваженого представника, яке колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 16.06.2016, повноважні представники сторін не з'явилися.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Однак, це є правом суду, а не обов'язком, при цьому суд враховує вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Частиною 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як п'ятнадцять днів.

З огляду на закінчення строку розгляду справи, відсутність клопотання про продовження строку розгляду спору, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача (за первинним позовом) про відкладення розгляду спору.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 у справі № 911/893/16 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на те, що Господарським процесуальним кодексом України визначений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, який складає 15 днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, а також враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення сторін про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Красилівської сільської ради Броварського району Київської області звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" про розірвання договору оренди земельної ділянки.

20.04.2016 через канцелярію Господарського суду Київської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" надійшла зустрічна позовна заява до Красилівської сільської ради Броварського району Київської області про відшкодування шкоди і матеріальних збитків завданих порушенням істотних умов договору земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.04.2016 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" до Красилівської сільської ради Броварського району Київської області про відшкодування шкоди і матеріальних збитків завданих порушенням істотних умов договору земельної ділянки повернуто без розгляду.

Оскаржувана ухвала суду мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" в зустрічному позові не подало доказів сплати судового збору у встановленому розмірі та надсилання керівнику Броварської місцевої прокуратури в Київській області копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з статтею 60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Як вбачається з копії зустрічної позовної заяви, що міститься в матеріалах справи, Товариством з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" зазначено чотири позовні вимоги, з яких дві немайнові вимоги: 1) визнати дії Красилівської сільської ради Броварського району Київської області до ТОВ "Квіти-Сервіс" незаконними; 2) визнати п. 7.4 договору оренди земельної ділянки від 22.03.2004, як такий, що порушений Красилівською сільською радою Броварського району Київської області, та дві вимоги майнового характеру: 1) стягнути з Красилівської сільської ради Броварського району Київської області на користь ТОВ "Квіти-Сервіс" матеріальних збитків та завданої шкоди у розмірі 200 000,00 грн; 2) стягнути з Красилівської сільської ради Броварського району Київської області на користь ТОВ "Квіти-Сервіс" за порушення та приниження ділової репутації (моральної (немайнової) шкоди) грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн.

При цьому, Товариством з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" було сплачено судовий збір у сумі 2 372,00 грн. та 1378,00 грн, що підтверджуються квитанціями №957 від 20.04.2016 та №256 від 09.03.2016.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

До позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі (п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2016 року відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір мінімальної заробітної плати складає 1 378,00 грн.

Частиною 2 ст. 4 Закону україни "Про судовий збір" встановлено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати; позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з пункта 2.10 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до пункта 2.11 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Отже, з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" звернулося з чотирма позовними вимогами, з яких дві вимоги майнового та дві немайнового характеру, то сума судового збіру повинна становити 6 506,00грн. Однак, відповідачем (за первинним позовом) сплачено лише 3 750 грн., тобто не доплачено 2 756,00 грн до встановленого розміру судового збору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищезазначене платіжне доручення не може вважатись документом, що підтверджує сплату судового збору до державного бюджету у встановленому порядку та розмірі.

Крім того, до зустрічної позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" надано доказ направлення копії зустрічної позовної заяви та доданих до неї документів Красилівській сільської ради Броварського району Київської області. Проте, жодних доказів щодо відправлення зустрічної позовної заяви та доданих до неї документів керівнику Броварської місцевої прокуратури Київської області не надано.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України зазначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з частиною 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у прийняті зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс".

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що ухвала у даній справі прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в ухвалі, дійсним обставинам справи, тому ухвала є законною та обґрунтованою. Підстав для скасування або зміни вказаної ухвали та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Квіти-Сервіс" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 25.04.2016у справі № 911/893/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/893/16 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко