ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р. Справа № 922/992/15

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю :

від позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю № 180 від 14.03.2016);

від відповідача - ОСОБА_2 (директор з 21.06.2010),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Інвестхім», м. Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 05.05.2015 у справі №922/992/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м.Київ,

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Інвестхім", м.Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив»

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.05.2015 у справі №922/992/15 (суддя Лаврова Л.С.) стягнуто з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Інвестхім на користь Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк заборгованість за кредитним договором від 24.05.2011р. №13ВД, а саме:

- прострочену заборгованість по кредиту 24955292,24 долари США (двадцять чотири мільйони дев'ятсот п'ятдесят п'ять тисяч двісті дев'яносто два долари США 24 цента), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 25.03.2015, становить 587872343,36 грн. (п'ятсот вісімдесят сім мільйонів вісімсот сімдесят дві тисячі триста сорок три гривні 36 копійок);

- поточну заборгованість по сплаті процентів 281440,24 доларів США (двісті вісімдесят одна тисяча чотириста сорок доларів США 24 цента), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 25.03.2015, становить 6629893,64грн. (шість мільйонів шістсот двадцять дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто три гривні 64 копійки);

- прострочену заборгованість по сплаті процентів 4981749,83 доларів США (чотири мільйони дев'ятсот вісімдесят одна тисяча сімсот сорок дев'ять доларів США, 83 цента), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 25.03.2015, становить 117355185,36 грн. (сто сімнадцять мільйонів триста п'ятдесят п'ять тисяч сто вісімдесят п'ять гривень 36 копійок);

- поточну пеню за несвоєчасне повернення кредиту 2226227,09 доларів США (два мільйони двісті двадцять шість тисяч двісті двадцять сім доларів США, 09 центів), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 30.04.2015, становить 46855027,57 гривень (сорок шість мільйонів вісімсот п'ятдесят п'ять тисяч двадцять сім гривень 57 копійки);

- поточну пеню за несвоєчасне повернення процентів 91119,59 доларів США (дев'яносто одна тисяча сто дев'ятнадцять доларів США, 59 центів), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 30.04.2015, становить 1918199,64 гривень (один мільйон дев'ятсот вісімнадцять тисяч сто дев'яносто дев'ять гривень 64 копійки);

- 3% річних за порушення сплати кредиту 866948,24 доларів США (вісімсот шістдесят шість тисяч дев'ятсот сорок вісім доларів США, 24 цента), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 25.03.2015, становить 20422717,90 гривень (двадцять мільйонів чотириста двадцять дві тисячі сімсот сімнадцять гривень 90 копійок);

- 3% річних за порушення сплати процентів 106 759,57 доларів США (сто шість тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять доларів США, 57 центів), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 25.03.2015, становить 2514937,43грн. (два мільйони п'ятсот чотирнадцять тисяч дев'ятсот тридцять сім гривень 43 копійки).

Стягнуто з ТОВ "Інвестхім" на користь ПАТ "ВТБ банк" судовий збір у розмірі 73080,00 грн.

Рішення суду з посиланням на статті 216, 230, 231, 232 ГК України, статті 526, 530, 536, 543, 546, 549, 553, 610, 1048, 1054 ЦК України мотивоване тим, що матеріалами справи доведено факт порушення ПАТ Дніпровський завод мінеральних добрив умов кредитного договору від 24.05.2011 №13ВД зі змінами та доповненнями, укладеного між ним та ПАТ ВТБ Банк, та наявністю заборгованості по тілу кредиту у суму 24955292,24 дол. США, по сплаті процентів у сумі 281440,24 дол. США за період з 25.02.2015 по 24.03.2015, у сумі 4981749,83 дол. США за період з 25.09.2013 по 24.02.2015 та обґрунтованістю нарахування пені у сумі 91119,59 дол. США, 3% річних у розмірі 866948,24дол. США, нарахованих на тіло кредиту, та 3% у сумі 10675957дол. США, нарахованих у звязку з порушенням відповідачем зобовязань по сплаті процентів за користування кредитними коштами, в забезпечення виконання якого 24.05.2014 між ПАТ ВТБ Банк та ТОВ Інвестхім укладений договір поруки №13ВД.

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Інвестхім з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 05.05.2015 у справі №922/992/15 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити ПАТ ВТБ Банк у задоволенні позовних вимог до ТОВ Інвестхім в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.07.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01.10.2015 зупинено провадження у справі № 922/992/15 до вирішення Дніпропетровським апеляційним господарським судом повязаної з нею справи № 904/1204/15 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.05.2011 №13ВД; зобовязано сторони повідомити Харківський апеляційний господарський суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

18.02.2016 позивачем подано клопотання про поновлення провадження у справі у звязку з тим, що 02.02.2016 Дніпропетровським апеляційним господарським судом прийнято постанову у справі №904/1204/15, якою апеляційну скаргу ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» (боржника за кредитним договором) залишено без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015 у справі №904/1204/15 залишено без змін.

Одночасно позивачем надано належним чином засвідчену копію постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2016, якою апеляційну скаргу ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» залишено без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015 у справі №904/1204/15 залишено без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 поновлено провадження у справі №922/992/15 по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Інвестхім» на рішення господарського суду Харківської області від 05.05.2015.

10.03.2016 ТОВ «Інвестхім» подано клопотання про зупинення провадження у справі №922/992/15 до вирішення повязаної з нею справи №904/1204/15 за позовом ПАТ ВТБ Банк до ПрАТ Дніпровський завод мінеральних добрив про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.05.2011 №13ВД, що розглядається Вищим господарським судом України, що підтверджується відомостями з порталу Судової влади України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 зупинено провадження у справі № 922/992/15 до вирішення господарським судом повязаної з нею справи № 904/1204/15 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.05.2011 №13ВД. Зобовязано сторони повідомити Харківський апеляційний господарський суд про усунення обставин, що спричинили зупинення провадження у справі.

06.04.2016 позивачем подано клопотання про поновлення провадження у справі у звязку з тим, що 30.03.2016 Вищим господарським судом України прийнято постанову у справі №904/1204/15, якою касаційну скаргу ПрАТ Дніпровський завод мінеральних добрив (боржника за кредитним договором) залишено без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 у справі №904/1204/15 залишено без змін. Одночасно позивачем надано належним чином засвідчену копію постанови Вищого господарського суду України від 30.03.2016 у справі №904/1204/15.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.04.2016 поновлено провадження у справі №922/992/15 по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Інвестхім на рішення господарського суду Харківської області від 05.05.2015 та призначено її до розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ (скарг) від 18.04.2016 у зв'язку з відпусткою судді Здоровко Л.М. та тимчасовою непрацездатністю судді Бородіної Л.І. визначено колегію суддів для розгляду даної справи в наступному складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Лакіза В.В., суддя Крестьянінов О.О.

В судовому засіданні 18.04.2016, заслухавши пояснення представника позивача та зважаючи на неявку представників відповідача і третьої особи і відсутність доказів отримання ними ухвали про поновлення провадження у справі та призначення справи до розгляду, колегія суддів дійшла висновку про неможливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні та вирішила з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи відкласти розгляд апеляційної скарги.

В судове засідання 06.06.2016 третя особа письмових пояснень щодо предмету спору та вимог і доводів апеляційної скарги не надала, уповноваженого представника не направила, про причину неявки суд не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

В судовому засіданні 06.06.2016 представник заявника апеляційної скарги підтримала її вимоги та просила задовольнити повністю.

В судовому засіданні 06.06.2016 представник позивача заперечувала проти доводів апелянта та вважала їх безпідставними, просила відмовити в їх задоволенні.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, встановила, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015 у справі № 904/1204/15, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2016 стягнуто з ОСОБА_4 акціонерного товариства "Дніпропетровський завод мінеральних добрив" на користь ПАТ "ВТБ Банк":

- прострочену заборгованість по кредиту в сумі 24 955 292,24 долари США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 08.04.2015, становить 586 599 922 грн. 92 копійки;

- поточну заборгованість по сплаті процентів за період з 25.03.2015 по 07.04.2015 в сумі 140 720,12 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 08.04.2015, становить 3 307 771 грн. 78 копійки;

- прострочену заборгованість по сплаті процентів за період з 25.09.2013 по 24.03.2015 в сумі 5 263 190,07 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 08.04.2015, становить 123 716 719 грн. 47 копійки;

- 3 % річних по кредиту за період з 01.10.2013 по 07.04.2015 в сумі 893 612,80 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 08.04.2015, становить21005 291 грн. 97 копійки;

- 3 % річних по процентам за період 01.10.2013 по 07.04.2015 в сумі 112 244,46 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 08.04.2015, становить 2 638 422 грн. 00 копійки;

- пеню за несвоєчасне повернення кредиту за період з 12.02.2014 по 15.08.2014 в сумі 19 076 388 грн. 97 копійки;

- пеню за несвоєчасне повернення процентів за період з 12.02.2014 по 12.02.2015 в сумі 4 928 574 грн. 85 копійки.

Та витрати по сплаті судового збору в розмірі 73 080 грн. 00 коп.

В судовому засіданні на запитання колегії суддів щодо причин відмінності періодів, заявлених до стягнення, з основного боржника та періодів, заявлених до стягнення з поручителя, представник позивача зазначив, що не може в даному судовому засіданні пояснити причин їх відмінності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення з основного боржника суму поточної заборгованості по сплаті процентів за період з 25.03.2015 по 07.04.2015, а з поручителя - за період з 25.02.2015 по 24.03.2015. На запитання колегії суддів "чи були погашення боржником сплати процентів в період з 25.02.2015 по 25.03.2015?" представник позивача пояснив, що не може в даному судовому засіданні відповісти на це питання та надати відповідні докази.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні та витребувати у позивача та третьої особи письмові пояснення щодо наведених вище питань. Крім того, судова колегія вважає за необхідне витребувати у позивача правове обґрунтування щодо підстав та правомірності нарахування заявлених до стягнення сум пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасне повернення процентів у доларах США та періоду нарахування пені за прострочення сплати процентів поза межами строку, встановлено статтею 232 ГК України. Також, судова колегія вважає за необхідне витребувати у позивача правове обґрунтування та підстави нарахування 3% річних по кредиту та 3 % річних по процентам у доларах США з урахуванням правових позицій Верховного Суду України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.06.2016 відкладено розгляд справи на 22.06.2016 та зобов'язано позивача надати до початку судового засідання вищезазначені документи, пояснення та розрахунки. Третій особі надати письмові пояснення чи були погашення боржником сплати процентів за кредитним договором від 24.05.2011 № 13 ВД в період з 25.02.2015 по 25.03.2015. Відповідача зобов'язано надати контррозрахунок заявлених до стягнення сум поточної заборгованості по сплаті процентів, у гривні та з урахування строку, встановленого статтею 232 ГК України, 3 % річних по кредиту та 3 % річних по процентам у гривні.

ПАТ "ВТБ Банк" надані пояснення (вх. 6048 від 13.06.2016), однак в них не обґрунтовано щодо правових підстав нарахування пені та 3 % річних у іноземній валюті та невідповідність періоду нарахування пені поза межами строку, встановленого статтею 232 ГК України. Повідомляє, що боржником в період з 25.02.2015 по 25.03.2016 погашення процентів не здійснювалось.

Третя особа пояснень щодо погашення процентів боржником в період з 25.02.2015 по 25.03.2015 не надала. В судове засідання 22.06.2016 уповноваженого представника не направила, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідач контррозрахунку заявлених до стягнення сум не надав.

Відповідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.06.2016 у зв'язку з відрядженням (участю у навчанні) судді Крестьянінова О.О. визначено наступний склад колегії суддів для розгляду даної справи: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що рішення може прийматися тільки тим суддею (суддями), який брав участь у розгляді справи з його початку. В разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 9-2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. N 7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги з початку.

В судовому засіданні 22.06.2016 заявник апеляційної скарги підтримав її вимоги в повному обсязі та просив задовольнити.

В судовому засіданні 22.06.2016 представник позивача заперечувала проти вимог апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача в межах ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

24.05.2011 між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» (надалі Позивач, Банк) та ОСОБА_4 акціонерним товариством «Дніпровський завод мінеральних добрив» (надалі Боржник, Позичальник) було укладено Кредитний договір №13ВД, до якого вносились наступні зміни та доповнення:

1) Договір №1 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 25.06.2011р.;

2) Договір №2 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 22.07.2011р.;

3) Договір №3 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 28.09.2011;

4) Договір №4 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 31.10.2011;

5) Договір №5 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 18.11.2011;

6) Договір №6 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 30.12.2011;

7) Договір №7 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 01.02.2012;

8) Договір №8 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 23.08.2012;

9) Договір №9 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 14.05.2012;

10) Договір №10 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 25.05.2012;

11) Договір №11 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 14.11.2012;

12) Договір №12 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 28.12.2012;

13) Договір №13 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 25.03.2013;

14) Договір №14 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 29.03.2013;

15) Договір №15 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 24.05.2013;

16) Договір №16 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 15.08.2013;

17) Договір №17 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011, укладений між Банком та Позичальником 11.06.2014 (а.с.41-66).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору (в редакції від 15.08.2013, Договір №16 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011) предметом Кредитного договору є надання Банком Позичальнику грошових коштів (кредиту) в сумі 30 000 000 (тридцять мільйонів) доларів США 00 центів. Кінцевий термін повернення заборгованості за Кредитом не пізніше 30.04.2014, згідно графіку визначеного п.1.1.1. Кредитного договору.

Позивач належним чином виконав свій обовязок по Кредитному договору щодо надання Позичальнику грошових коштів (кредиту), що підтверджується меморіальними ордерами та банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи (а.с. 80-117).

Пунктом 3.1.1., 3.1.2. Кредитного договору (в редакції від 25.06.2011, Договір №1 про внесення змін до Кредитного договору №13ВД від 24 травня 2011р.) плата за користування кредитом (проценти) встановлюються у розмірі:

* 9,5% (девять цілих пять десятих) процентів річних базовий розмір;

* п. 3.1.3 передбачає підвищений розмір процентів річних при настанні визначених в ньому обставин.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кореспондуючу норму містить стаття 629 ЦК України.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №13ВД від 24 травня 2011 між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір поруки №13ВД/П-1 від 24.05.2011 року.

До вказаного Договору поруки вносились наступні зміни та доповнення:

1) Договір №1 про внесення змін до Договору поруки №13ВД/П-1 від 24 травня 2011, укладений між Позивачем та Відповідачем 28.09.2011;

2) Договір №2 про внесення змін до Договору поруки №13ВД/П-1 від 24 травня 2011, укладений між Позивачем та Відповідачем 28.12.2012;

3) Договір №3 про внесення змін до Договору поруки №13ВД/П-1 від 24 травня 2011, укладений між Позивачем та Відповідачем 29.03.2013;

4) Договір №4 про внесення змін до Договору поруки №13ВД/П-1 від 24 травня 2011р, укладений між Позивачем та Відповідачем 15.08.2013.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, - порукою.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Нормою ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно п.2.1. Договору поруки, відповідач взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання умов Кредитного договору №13ВД від 24.05.2011 року у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату: кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, передбачених цим кредитним договором.

Отже, умовами Договору поруки чітко встановлено, що за порушення Позичальником зобовязань за Кредитним договором Поручитель несе солідарну відповідальність та відповідає перед Позивачем в тому ж обсязі, що і Позичальник.

У звязку з невиконанням ОСОБА_4 акціонерним товариством «Дніпровський завод мінеральних добрив» зобовязань за Кредитним договором, та на виконання п. 2.6. Договору поруки, Банком 26 лютого 2014 року на адресу Відповідача було направлено лист (вих. №1192/1-2 від 26.02.2014) з вимогою повністю погасити заборгованість Позичальника за Кредитним договором, однак вказана заборгованість так і не була погашена.

Позичальник, отримавши та користуючись грошовими коштами в межах невідновлювальної кредитної лінії, свої зобовязання за Кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 25.03.2015 існує заборгованість за кредитом договором №13ВД від 24.05.2011.

Факт заборгованості позичальника перед Банком за вищезазначеним кредитним договором встановлена рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015 у справі № 904/1204/15 за позовом ПАТ "ВТБ Банк" до ПрАТ "Дніпровський завод мінеральних добрив", залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2016.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що вимоги про стягнення з поручителя простроченої заборгованості по кредиту, поточної заборгованості по сплаті процентів, простроченої заборгованості по сплаті процентів законні та обґрунтовані.

Судовою колегією встановлено, що позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою, яка була остаточно уточнена ним 05.05.2015 року (т. 1 а.с. 216-223). У зазначених уточненнях позивач фактично виклав позовні вимоги у новій редакції. Зазначені уточнення прийняті господарським судом першої інстанції. Отже, позовні вимоги розглядались місцевим господарським судом саме в редакції заяви позивача від 05.05.2015 (вх. 17749).

Як вбачається з заяви про уточнення (зміну позовних вимог), позивачем заявлено до стягнення (крім іншого) з поручителя простроченої заборгованості по кредиту, поточної заборгованості по сплаті процентів, простроченої заборгованості по сплаті процентів у іноземній валюті - доларі США із зазначенням гривневого еквівалента, за курсом, встановленим НБ України до долара США, станом на 25.03.2015.

В судовому засіданні апеляційного господарського суду 22.06.2016 на запитання головуючого: "які причини та підстави розрахунку вимог гривневого еквіваленту за курсом НБУ саме на 25.03.2015?", представник позивача відповів: "курс взятий станом на день здійснення розрахунку заявлених вимог."

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

При цьому, не суперечить положенням ч. 3 ст. 533 ЦК України вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті, про що також зазначено в листі Верховного Суду України від 07.10.2010 "Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин" не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до статті 55 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 ( з наступними змінами та доповненнями) надано господарським судам наступні роз'яснення, ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову (пункт 4 частини першої статті 55 ГПК).

При визначенні ціни позову, поданого в іноземній валюті, необхідно виходити з тієї валюти, в якій провадились чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами.

У разі подання позову про стягнення національної валюти України - еквіваленту іноземної валюти ціна позову визначається в іноземній або національній валюті України за офіційним курсом, визначеним Національним банком України, на день подання позову.

Отже, як встановлено колегією суддів Харківського апеляційного господарського суду та підтверджується матеріалами справи остаточні позовні вимоги, викладені позивачем у заяві 05.05.2015.

Зважаючи на те, що остаточна позовна заява, в якій викладені позовні вимоги та яка прийнята судом до розгляду, подана 05.05.2015, отже необхідно визначати позовні вимоги як у доларах США, так і у гривнях, за курсом НБ України, встановленим саме на 05.05.2015.

Зазначені обставини залишені поза увагою господарського суду Харківської області, що призвело до помилкових висновків, покладених в основу оскаржуваного рішення, та невірного визначення розміру сум, які підлягають стягненню.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не обґрунтовано прийнято розрахунок позовних вимог у доларах США та національній валюті Україні - гривні, виконаний по курсу НБУ на дату розрахунку вимог 25.03.2015.

Ані позивачем, ані судом першої інстанції не зазначено правових підстав для визначення заборгованості по поверненню кредитних коштів в доларах США та гривні, по курсу НБУ на дату виготовлення розрахунку вимог.

Харківським апеляційним судом здійснено власний перерахунок вимог, які підлягають стягненню, у доларах США та гривні, по курсу НБУ станом на 05.05.2015 за допомогою системи "Законодавство". Офіційний курс НБУ США до гривні станом на 05.05.2015 визначений 21,13.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, місцевим господарським судом стягнуто з відповідача пеню в доларах США в еквіваленті до валюти України (гривні), розрахунок якої здійснено за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення розрахунку позовних вимог.

Проте, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду та вважає, що він не відповідає вимогам закону та висновкам Верховного Суду України, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»).

Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 № 909/660/14.

Статтею 111-28 ГПК України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення пеню за несвоєчасне повернення кредиту за період з 12.02.2014 по 15.08.2014 в сумі 2226227,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.04.2015 становить 46855027,57 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015 у справі № 904/1204/14, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2016 стягнуто з основного боржника пеню за несвоєчасне повернення кредиту за період з 12.02.2014 по 15.08.2014 в сумі 19076388 грн. 97 коп.

Отже періоди, за які заявлена до стягнення пеня за несвоєчасне повернення кредиту з поручителя у даній справі, співпадають з періодами, за які заявлена пеня за несвоєчасне повернення кредиту з основного боржника у справі № 904/1204/14.

Відповідно до статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, за той же самий період з 12.02.2014 по 15.08.2014 розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, який підлягає стягненню з боржника та поручителя не може відрізнятись.

Оскільки, судовими рішеннями встановлено, що за період з 12.02.2014 по 15.08.2014 підлягає стягненню з боржника пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 19076388 грн. 97 коп., судова колегія вважає, що правомірним та обґрунтованим є висновок, що з поручителя за той же самий період з 12.02.2014 по 15.08.2014 підлягає стягненню пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 19076388 грн. 97 коп.

Стосовно поточної заборгованості за несвоєчасне повернення процентів, судова колегія погоджується з місцевим господарським судом, що період заявленої до стягнення пені за несвоєчасне повернення процентів ( з 12.02.2014 по 12.02.2015) є таким, що не відповідає положенням п. 6 статті 232 ГПК України, отже підлягає обмеженню до 6 місяців.

Відтак, стягненню підлягає пеня за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 1918199,64 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих за період з 01.10.2013 по 25.03.2015 у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань щодо сплати кредиту в розмірі 866 948,24 дол. США (за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2015 становить 18 318 616,31 гривень); та 3% річних, нарахованих за період 01.10.2013 по 25.03.2015 у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 106 759,57 дол. США (що за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2015 р. складає 2 255 829,71 гривень).

Враховуючи вищевикладене, рішення господарського суду Харківської області у даній справі не відповідає нормам матеріального та процесуального права, прийнято при неповному з'ясуванні обставин справи, які мають значення для справи, що є підставою для його скасування та прийняття нового рішення.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" надано судам наступні роз'яснення: у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Коли ж приймається нове судове рішення апеляційної інстанції після скасування судового рішення місцевого господарського суду, або судом касаційної інстанції після скасування судових рішень судів нижчих інстанцій, то розподіл сум судового збору здійснюється постановою відповідно апеляційної або касаційної інстанцій, який прийняв нове рішення.

Відповідно до статті 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулось рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про її часткове задоволення, судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги, підлягає частковому відшкодуванню відповідачу позивачем.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1, п. 4 ст. 104, 105 ГПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Інвестхім" задовольнити частково.

Скасувати рішення господарського суду Харківської області від 05.05.2015 у справі № 922/992/15.

Прийняти нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Інвестхім" () на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" () заборгованість за Кредитним договором № 13ВД від 24.05.2011, а саме:

- прострочену заборгованість по кредиту 24 955 292,24 долари США (двадцять чотири мільйони дев'ятсот п'ятдесят п'ять тисяч двісті дев'яносто два долари США двадцять чотири цента), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 05.05.2015 року, становить 527 305 325,03 гривень (п'ятсот двадцять сім мільйонів триста п'ять тисяч триста двадцять п'ять гривень три копійки);

- поточну заборгованість по сплаті процентів за період з 25.02.2015 по 24.03.2015 - 281 440,24 долари США (двісті вісімдесят одна тисяча чотириста сорок доларів двадцять чотири цента), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 05.05.2015 року, становить 5 946 832,27 гривень (п'ять мільйонів дев'ятсот сорок шість тисят вісімсот тридцять дві гривні двадцять сім копійок);

- прострочену заборгованість по сплаті процентів за період з 25.09.2013 по 24.02.2015 - 4 981 749,83 долари США (чотори мільйони дев'ятьсот вісімдесят одна тисяча сімсот сорок дев'ять доларів США вісімдесят три центи), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 05.05.2015, становить 105 264 373,90 гривні ( сто п'ять мільйонів двісті шістдесят чотири тисячі триста сімдесят три гривні дев'яносто копійок);

- поточна пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 12.02.2014 по 15.08.2014 - 19 076 388,97 гривень (дев'ятнадцять мільйонів сімдесят шість тисяч триста вісімдесят вісім тисяч гривень дев'яносто сім копійок;

- поточна пеня за несвоєчасне повернення процентів 1 918 199,64 гривні (один мільйон дев'ятсот вісімнадцять тисяч сто дев'яносто дев'ять гривень шістдесят чотири гривні);

- 3 % річних за порушення сплати кредиту за період 01.10.2013 по 25.03.2015 - 866 948,24 доларів США (вісімсот шістдесят шість тисяч дев'ятсот сорок вісім доларів США двадцять чотири цента), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 05.05.2015, становить 18 318 616,31 гривня (вісімнадцять мільйонів триста вісімнадцять тисяч шістсот шістнадцять гривень тридцять одна копійка);

- 3% річних за порушення сплати процентів за період 01.10.2013 по 25.03.2015 - 106 759,57 доларів США (сто шість тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять доларів США п'ятдесят сім центів), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 05.05.2015 становить 2 255 829,71 гривень (два мільйони двісті п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот двадцять дев'ять гривень сімдесят одна копійка).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Інвестхім" () на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" () 62 848,80 гривень судового збору за подання позову до суду першої інстанції.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" () на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Інвестхім" () 4 823,28 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Повний текст постанови складено 29.06.2016

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Плахов О.В.