КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р. Справа№ 910/6936/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - Фрідман Д.А.

від відповідача - Яцько Р.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 15.04.2016 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експо Веб"

про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2016 позовну заяву з доданими до неї документами повернуто позивачу на підставі п.4 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 15.04.2016 справу передати до Господарського суду м. Києва для відкриття провадження у справі.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл судової справи, апеляційна скарга була передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 апелянту відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 16.06.2015, в складі колегій суддів: Шапран В.В., судді Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення по поданій апеляційній скарзі, з яких вбачається, що ухвала суду першої інстанції є правомірною та обґрунтованою.

В судове засідання на вказану дату з`явилися представники позивача та відповідача та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

Позивач ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до ТОВ «Експо Веб» із позовом про визнання права власності на нежитлове приміщення.

Одночасно із позовною заявою позивачем було подана клопотання про відстрочення від сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 в задоволені клопоптання про відстрочення сплати судового збору було відмовлено та повернуто позовну заяву з доданими до неї документами позивачу без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви мотивована тим, що позивач подав до суду позовну заяву, та не сплатив судовий збір у встановленому порядку та розмірі, а в частині відмови в задоволені клопотання мотивована не доведеністю позивачем суду підстав, які б надавали можливості відстрочити сплату судового збору останньому.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та з відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Апелянт, звертаючись із скаргою на ухвалу місцевого суду від 15.04.2016 про відмову у задоволені клопотання про відстрочку сплати судового збору, зазначає, про відсутність станом на день подання позову до суду можливості доступу до нежитлових приміщень де розташовані офіс, майно, сейф, печатки та статутні документи Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій", що унеможливлює сплату судового збору.

Проте, колегія судів не погоджується з такою позицією позивача, оскільки по-перше, відповідно до приписів чинних нормативно-правових актів України відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не обов`язком, а по-друге, до клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору не додано жодного доказу на підтвердження неможливості доступу до офісного приміщення ПАТ "Лізинг інформаційних технологій" сейфу, статутних документів, печаток товариства, не надано доказів арешту всіх наявних рахунків позивача, що унеможливлює сплату судового збору у визначеному розмірі.

Надані представником позивачем в судовому засіданні апеляційної інстанції довідки про залишок коштів на рахунку товариства станом на 16.06.2016 підписані директором товариства та начальником відділення банку, не приймаються до уваги колегією суддів як доказ недостатності коштів для сплати судового збору за подання позовної заяви, оскільки вказані довідки надають інформацію щодо стану рахунків позивача на 16.06.2016, в той час як позивачем позов до суду подавався 14.04.2016 і вони не підтверджуються відсутність коштів у необхідному розмірі для сплати судового збору за подану позовну заяву станом на дату звернення із позовом до суду.

В той час як аналогічних доказів (довідок), тільки станом на 14.04.2016 про відсутність коштів на рахунках в необхідному розмірі для сплати судового збору у визначеному розмірі, позивачем до позовної заяви не надано, як не надано й доказів в найближчий час, а саме в межах 2-х місячного терміну розгляду позовної заяви, передбаченого нормами ГПК, що власне і могло би бути суттєвою передумовою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, поповнення рахунків позивача необхідною сумою для сплати судового збору.

Колегія зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, а саме з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого зі змісту клопотання позивача не вбачається.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду № 910/12806/15 від 02.12.2015, № 911/1372/15 від 25.12.2015.

Нормами ГПК України, а саме ст. 33 визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У пункті 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вище зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянуто всі доводи та докази, надані одночасно із позовною заявою, правомірно, із дотриманням всіх процесуальних норм ГПК України відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового бору, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду від 15.04.2016 залишається без змін.

Зауваження апелянта в апеляційній скарзі стосовно того, що судом було відмовлено у звільнені від сплати судового збору, в той час як позивач просив відстрочити сплату судового збору, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки в резолютивній частині оскаржуваної ухали, як і в мотивувальній, судом чітко зазначено, про необхідність відмови у задоволені клопотання саме про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складає 1378 грн.

Згідно із пп.1 п.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір - 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позов до Господарського суду міста Києва було подано 14.04.2016.

Ціна позову позивачем визначена в розмірі - 3200000 грн.

Отже, при подані позову до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 48000 грн.

Проте позивачем, в порушення приписів ГПК України не надано належних доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, як встановлено судом апеляційної інстанції, було відмовлено правомірно, а отже ухвала про залишення позовної заяви без розгляду та повернення її позивачеві є вмотивованою та законною, а тому апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 у справі № 910/6936/16- без змін.

Матеріали справи № 910/6936/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов