КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Справа№ 910/29408/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Гелемей Ю.М. (представник за довіреністю)

від відповідача: Чеботарьова І.Г. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду міста Києва від 13.01.2016 року

у справі №910/29408/15 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", який набрав чинності 06.06.2015 р. у Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ" виникло право, а у Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" обов'язок списати нараховані 676512 грн. 73 коп. пені, 318535 грн. 95 коп. 3% річних та 919768 грн. 70 коп. інфляційних втрат та стягнутих за рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.2015 року у справі №914/2796/15. Позов обґрунтовано приписами частини 13 статті 18 Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу".

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.01.2016 р. позовні вимоги задоволено повністю. Зобов'язано відповідача списати позивачеві пеню у розмірі 676512,73 грн., 3% річних у розмірі 318535,95 грн., інфляційні витрати у розмірі 919768,70 грн., що підлягає списанню на підставі рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2015р. у справі №914/2796/15, стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення суду від 13.01.2016 р. у справі №910/29408/15, за якою просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник зазначає про те, що порядок реструктуризації заборгованості та відповідно списання штрафних санкцій, передбачений частиною 13 статті 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" із змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не поширюється на спірні правовідносини. Також скаржник вказував на те, що Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу", статтею 18 якого було унормовано списання пені, штрафних та фінансових санкцій, втратив чинність 01.10.2015 року на підставі Закону N329-VIII (329-19 ) від 09.04.2015, а тому звернення позивача з даним позовом після втрати Законом чинності є безпідставним. Враховуючи наведене, а також відсутність визначеного Кабінетом Міністрів України механізму реструктуризації заборгованості (а отже і списання пені та штрафних санкцій) згідно із наведеним Законом, відсутність затвердженого типового договору, відповідач вважає, що прийняття господарським судом міста Києва рішення про списання пені є неправомірним. Крім того відповідач зазначив, що позовні вимоги про зобов'язання списати 3% річних та інфляційних нарахувань задоволені судом безпідставно, оскільки вони не підпадають під дію вимог ч.13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", оскільки 3% річних та інфляційні нарахування не є штрафними санкціями, також чинним законодавством не визначено їх як і фінансові санкції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Мартюк А.І., Алданова С.О.) від 12.02.2016 р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та призначено її до розгляду на 21.03.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Мартюк А.І., Алданова С.О.) від 21.03.2016 р. відкладено розгляд справи на 11.04.2016 р.

11.04.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 14.04.2016 р.

14.04.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 21.04.2016 р.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 р. у справі №910/29408/15 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/29408/15 передано на розгляд колегії суддів, у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду колегією суддів (у складі головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 25.04.2016 р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та призначено її до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 01.06.2016 р. відкладено розгляд справи на 21.06.2016 р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/2434/16 від 21.06.2016 р. у справі №910/29408/15 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/29408/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду колегією суддів (у складі головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 21.06.2016 р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та призначено її до розгляду.

Представники сторін у судове засідання з'явилися та надали пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ" (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу №13/2746-ТЕ-21, відповідно до умов якого Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. газ обсягом до 41934 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.2015 року, з урахуванням ухвали від 10.11.2015 року про виправлення описки в рішенні, у справі №914/2796/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ" про стягнення 2709067,21 грн., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 676512 грн. 73 коп. пені, 318535 грн. 95 коп. 3% річних та 919768 грн. 70 коп. інфляційних з відстрочкою виконання рішення суду на 6 (шість) місяців.

Вказаним рішенням суду встановлено, що відповідно до умов договору ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передав у власність ТОВ науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ" протягом січня - грудня 2013 року природний газ у обсязі 43300,565 тис. м3 на загальну суму 56689099,69 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31 січня 2013 року (за січень 2013 року), від 28 лютого 2013 року (за лютий 2013 року), від 31 березня 2013 року (за березень 2013 року), від 30 квітня 2013 року (за квітень 2013 року), від 31 травня 2013 року (за травень 2013 року), від 30 червня 2013 року (за червень 2013 року), від 31 липня 2013 року (за липень 2013 року), від 31 серпня 2013 року (за серпень 2013 року), від 24 січня 2014 року (за вересень 2013 року), від 24 січня 2014 року (за жовтень 2013 року), від 24 січня 2014 року (за листопад 2013 року) та від 24 січня 2014 року (за грудень 2013 року), проте свої зобов'язання за договором останній виконав із значним порушенням встановленого договором строку виконання. Також вказаним рішенням встановлено, що на момент порушення провадження у справі №914/2796/15 відповідач у повному обсязі розрахувався за енергоносії, куплені у позивача за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.; вказана заборгованість була погашена 20.11.2014 р.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що 676512 грн. 73 коп. пені, 318535 грн. 95 коп. 3% річних та 919768 грн. 70 коп. інфляційних витрат станом на час звернення з позовом не сплачені відповідачу.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", який набрав чинності 06.06.2015 р., доповнено, окрім іншого, статтю 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" частиною 13 наступного змісту: "Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 01.01.2014 до 31.12.14 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.14 (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини".

У розумінні приписів наведених норм, предметом регулювання частини 13 статті 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (у редакції Закону України №423-VIII від 14.05.15) є заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 01.01.14 до 31.12.14 та за природний газ, спожитий до 01.01.14, але яка залишилася непогашеною станом на 06.06.15, але була сплачена у період з 06.06.15 до 06.09.15 - для заборгованості за газ спожитий до 01.01.14.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 21.04.2016 р. у справі №910/27611/15.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зі змісту частини 13 ст.18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", вбачається, що передбачене нею списання пені, штрафних та фінансових санкцій слід розглядати як невід'ємну частину реструктуризації заборгованості теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, не погашеної на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості. Тобто, списання зазначених сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів передбаченої цією частиною процедури реструктуризації заборгованості за спожитий у 2014 році природний газ (на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України), і не може розглядатися як самостійна підстава для списання поза вищевказаною процедурою. На це додатково вказує також сам зміст абзацу 3 вищезазначеної частини 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", з якого випливає списання пені, штрафних та фінансових санкцій за умови виконання вимог цієї частини.

Суд звертає увагу, що частиною 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" передбачена реструктуризація заборгованості за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, та списання, нарахованих на цю заборгованість пені та інших штрафних санкцій, однак пеня, яку просить списати позивач у даній справі, була нарахована на заборгованість за спожитий у 2013 році природний газ, при цьому така заборгованість була погашена 20.11.2014 році, як зазначено у рішення господарського суду Львівської області у справі №914/2796/15. Тобто, рішення суду у справі №914/2796/15 стосувалось заборгованості та нарахованих пені, інфляційних нарахувань, 3% річних за спожитий природний газ у 2013 році, і така заборгованість була погашена позивачем ще до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яким було врегульовано можливість реструктуризації заборгованості (та списання серед іншого пені) саме за спожитий у 2014 році природний газ.

Отже, колегія суддів зазначає, що порядок реструктуризації заборгованості та відповідно списання штрафних санкцій, передбачений частиною 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" із змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не поширюється на суми, які були предметом стягнення за рішенням господарського суду Львівської області у справі №914/2796/15, оскільки на момент набрання чинності даним Законом заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ" вже була погашена.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 21.04.2016 р. у справі №910/27611/15, від 27.01.2016 року у справі №910/12433/13, від 30.12.2015 року у справі №908/4242/14.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов невірного висновку про існування підстав для списання пені, інфляційних нарахувань та 3% річних на підставі частини 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", яка нарахована на заборгованість за спожитий природний газ у 2013 році і яка була повністю погашена позивачем ще до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Також, колегією суддів враховано, що Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу", на який посилається позивач як на правову підставу позовних вимог, втратив чинність 01.10.2015 року на підставі Закону України №329-VIII (329-19) від 09.04.2015 "Про ринок природного газу".

Водночас з даним позовом про зобов'язання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" списати нараховану пеню, інфляційні нарахування та 3% річних позивач звернулось лише 18.11.2015 року, як вбачається з відповідної відмітки відділу документального забезпечення господарського суду міста Києва на першому аркуші позовної заяви, тобто звернулось після втрати чинності Закону.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р. №1-рп/99, дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. При цьому положення ч. 1 ст. 58 Конституції, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується лише людини і громадянина. (Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20.06.2011 у справі №3-57гс11, від 20.06.2011 у справі № 17/241). Оскільки право позивача на списання пені та штрафних санкцій виникло на підставі Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", однак позивачем реалізоване таке право тільки після втрати чинності такого закону, то відповідно суд апеляційної інстанції вважає неможливим застосування процедури щодо списання пені та штрафних санкцій, передбаченої приписами даного Закону після втрати ним чинності.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження скаржника про те, що 3 % річних та інфляційні нарахування не є фінансовими санкціями в розумінні ч. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу".

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" на умовах, визначених цією статтею, підлягають списанню заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) з пені, штрафних та фінансових санкцій (3% річних та індекс інфляції), які нараховані підприємством оборонно-промислового комплексу на заборгованість за природний газ та послуги з його транспортування, теплову енергію, електричну енергію та надані послуги з водопостачання станом на 01.09.2012 року і не сплачені станом на дату набрання цього закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини.

Тобто, як вірно зазначив місцевий господарський суд, до правовідносин сторін за аналогією закону повинна бути застосована вищевказана норма, шляхом віднесення до терміну "фінансові санкції" 3 % річних та інфляційні нарахування.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 13.01.2016 року у справі №910/29408/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Енергія-Новояворівськ" (81053, Львівська обл., Яворівський район, місто Новояворівськ, вул. Богдана Пасічника, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 32789941) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 20077720) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1339 (одна тисяча триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп. за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №910/29408/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко