РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа № 918/140/16

ОСОБА_1 апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуюча суддя Сініцина Л.М.

судді Гудак А.В.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" від 27.05.2016 р. на рішення господарського суду Рівненської області від 11.05.16 р. у справі № 918/140/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

до відповідача ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест-Торг

про визнання недійсним рішення

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 - провідний юрисконсульт, довіреність в справі;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 11.05.2016 р. у справі № 918/140/16 (суддя Войтюк В.Р.) відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФОП ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Торг" про визнання недійсним рішення адміністративної колегії ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.02.2016 р. № 1 у справі № 03-1/14-15 за скаргою ОСОБА_3 на дії ПАТ "Рівнеобленерго". При прийнятті рішення суд виходив з того, що з урахуванням норм чинного законодавства, рішення адміністративної колегії ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.02.2016 р. № 1 у справі № 03-1/14-15 винесене з дотриманням норм чинного законодавства, є законним та обґрунтованим, оскільки бездіяльність ПАТ "Рівнеобленерго" щодо нерозірвання договору про постачання електричної енергії з ТзОВ "Вест-Торг", що призвело до не укладення договору з ФОП ОСОБА_5 є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем, шляхом бездіяльності, що призвела до ущемлення інтересів споживачів та була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернулося з апеляційною скаргою від 27.05.2016 р., в якій просило скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 11.05.2016 р. у справі № 918/140/16; прийняти нове, яким визнати недійсним рішення адміністративної колегії ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.02.2016 р. № 1 у справі № 03-1/14-15 за скаргою ОСОБА_3 на дії ПАТ "Рівнеобленерго", посилаючись на те, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого помилково підтримав рішення АМК № 1. Згідно норм ЦК та ГК України не може вважатися правопорушенням не розірвання договору позивача з ТзОВ "Вест-Торг", оскільки жодним нормативно-правовим актом не покладено на постачальника електричної енергії обов'язку - розривати договори із споживачами. Постачальник електричної енергії зобов'язаний перевіряти право власності/користування заявника на об'єкт виключно при укладенні договору про постачання електричної енергії. Суд проігнорував той факт, що на момент слухання справи адреса, за якою знаходиться об'єкт, є місцезнаходженням та юридичною адресою ТзОВ "Вест-Торг". Суд прийшов до висновку про те, що позивач зобов'язаний робити те, що не передбачено законом - ініціювати розірвання договору. Суд помилково визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, а саме той факт, що ТзОВ "Вест-Торг" повідомило належним чином і зверталося до позивача із заявою про розірвання договору в порядку пункту 6.18 ПКЕЕ. ПАТ "Рівнеобленерго" направило запит споживачу щодо того, чи дійсно воно має намір розірвати договір. Згоди на таке розірвання ТзОВ "Вест-Торг" не надало. ПАТ "Рівнеобленерго" не відмовляло ОСОБА_6 у розірванні договору, а лише вказало на необхідність дотримання порядку розірвання договору, встановленого ПКЕЕ. Позиція позивача щодо можливості укладення договору з новим споживачем тільки після розірвання договору із попереднім споживачем в порядку, встановленому п. 6.18 ПКЕЕ підтверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відчуження ТзОВ "Рівнеоптторг" для ОСОБА_5 об'єкту не припиняє договору оренди, який діяв між стронами, а відбувається заміна наймодавця (орендодавця) із ТзОВ "Рівнеоптторг" на ОСОБА_3 Притягнення позивача до відповідальності за не вчинення дій, які не є обов'язковими для позивача прямо порушує статтю 19 Конституції України. Суд не врахував, що належний ОСОБА_5 об'єкт є електрифікованим, а споживачем по даному об'єкту є інша особа (ТзОВ "Вест-Торг"). Наявність на ринку альтернативних постачальників електроенергії не звільняла б позивача від обов'язку забезпечувати ТзОВ "Вест-Торг" відповідною потужністю, а гр. ОСОБА_5 слід було б вирішувати питання про забезпечення її електроустановки необхідною потужністю із іншим (альтернативним) постачальником. Суд помилково прийшов до висновку що ОСОБА_5, за умови існування значної конкуренції на ринку електроенергетики, могла б укласти договір з іншим (альтернативним) постачальником без дотримання встановленого законодавством приєднання електроустановок до електричних мереж. Відповідач зробив висновок про монопольне становище позивача на ринку постачання електричної енергії за результатами діяльності в 2015 році та поточному періоді 2016 р. без будь-якого обґрунтування, не підтвердив відсутності на вказаному ринку інших конкурентів, що надають взаємозамінні з позивачем послуги, що є не припустимим при прийнятті органом Антимонопольного комітету рішення про визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товарів та послуг. Фактично відповідач, з чим безпідставно погодився і суд першої інстанції, вказують наче б то порушення зі сторони позивача, які по факту свідчать про дотримання ПАТ "Рівнеобленерго" спеціального законодавства у сфері електроенергетики та відповідних роз'яснень регулятора. Суд допустив неправильне застосування норм матеріального права.

В додаткових поясненнях по справі скаржник також звертає увагу суду на статтю 770 ЦК України, якою визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Матеріали справи не містять документу, який підтверджує припинення договору оренди. На момент укладення договору сторонам було відомо про те, що ТзОВ "Вест-Торг" може втратити право користування, а тому така втрата користування не може вважатися істотною зміною обставин. Із огляду на це, позивач не мав правових підстав ініціювати розірвання договору із ТзОВ "Вест-Торг" у судовому порядку. Під час розгляду судом справи ПАТ "Рівнеобленерго" подало заяву про забезпечення позову, реакції на яку зі сторони суду не було. Згідно норм ГПК України, рішення прийняте за результатом розгляду заяви про забезпечення позову повинне оформлятися ухвалою. Оскаржуване рішення не містить посилань на заяву про забезпечення позову та результатів її розгляду. Викладене вище свідчить про неповноту судового розгляду, що призвело до постановлення хибного рішення.

Відповідач - Рівненське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у відзиві на апеляційну скаргу просило рішення господарського суду Рівненської області від 11.05.2016 р. у справі № 918/140/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Рівнеобленерго" - без задоволення, посилаючись на те, що викладені вимоги у апеляційній скарзі є незаконними і не обґрунтованими та не підлягають задоволенню. Рішенням адміністративної колегії відділення від 03.02.2016 р. № 1 у справі № 03-1/14- 15 визнано бездіяльність ПАТ ПАТ "Рівнеобленерго" щодо не розірвання договору про постачання електричної енергії з ТзОВ "Вест-Торг". Виходячи з норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, Законів України "Про природні монополії" та "Про Антимонопольний комітет України", ПАТ "Рівнеобленерго" є суб'єктом природної монополії на ринку послуг з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами відповідно до постанови НКРЕ від 28.04.2011 р. № 730 НКРЕКП, що підтверджується зведеним переліком суб'єктів природних монополій, який розміщений на сайті АМК України. Законодавець визначив позивача суб'єктом природної монополії, а відтак зайняття монопольного (домінуючого) становища останнім спростуванню не підлягає. За результатами розгляду звернення гр. ОСОБА_5 на неправомірні дії позивача про відмову в укладенні договору на постачання електричної енергії встановлено, що бездіяльність позивача щодо не розірвання договору про постачання електричної енергії з ТзОВ "Вест-Торг", що призвело до не укладення договору з гр. ОСОБА_5, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною 1 статті 13 ЗУ "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем, шляхом бездіяльності, що призвела до ущемлення інтересів споживачів та була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку. Станом на 03.02.2016 р. договір про постачання електричної енергії з ТзОВ "Вест-Торг" не розірвано, а новий договір з гр. ОСОБА_5 не укладено. Істотні умови договору про постачання електричної енергії між ПАТ "Рівнеобленерго" та ТзОВ "Вест-Торг" з травня 2015 року не виконувались електрична енергія позивачем на оспорюваний об'єкт не постачається і відповідно оплата вартості використаної електроенергії не здійснюється, а тому не розірвання та пролонгування зазначеного договору є бездіяльністю з боку позивача. Суд прийшов до правильного висновку про обґрунтованість прийнятого ОСОБА_1 обласним територіальним відділенням АМК України рішення від 03.02.2016 р. № 1 та відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Не розірвання договору обмежує можливості нового власника гр. ОСОБА_5 повноцінно розпоряджатись своїм майном та укласти договір про постачання електричної енергії. Відмова в укладенні договору про постачання електричної енергії з заявником призводить до неможливості здійснення останньою господарської діяльності, яка зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності. Належні і допустимі докази, які б спростовували обставини справи, позивачем не надані. Позивач, в супереч наведених приписів діючого законодавства, заходів щодо розірвання договору з ТзОВ "Вест-Торг" не вжив.

Треті особи не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу та явку представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвал суду) (а.с.202, 204-206).

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду) (а.с.203).

Оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, сторони та треті особи належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників відповідача та третіх осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Представник позивача (апелянта) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених в ній; пояснив, що в односторонньому порядку вони не можуть розірвати договір, а ТзОВ "Вест-Торг" відповіді на лист не надало; повідомив, що постачання електроенергії на об'єкт було припинено за борги ще в 2014 році; просив апеляційну скаргу задоволити, а рішення господарського суду Рівненської області скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача; розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу; перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

03.02.2016 р. Адміністративною колегією ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 1 у справі № 03-1/14-15, яким визнано, що за результатами діяльності в 2015 році та поточному періоді 2016 року ПАТ "Рівнеобленерго" займає монопольне становище на ринку постачання електричної енергії, як таке, що не має, жодного конкурента на цьому ринку в територіальних межах Рівненської області з часткою 100 %; визнано бездіяльність ПАТ "Рівнеобленерго" щодо не розірвання договору про постачання електричної енергії з ТзОВ "Вест-Торг", що призвело до не укладення договору з ФОП ОСОБА_5 порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем, шляхом бездіяльності, що призвела до ущемлення інтересів споживачів та була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку; відповідно до частини 5 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за вчинене порушення, зазначене в пункті 2 цього рішення, на ПАТ "Рівнеобленерго" накладено штраф у розмірі 68000 грн.; зобов'язано ПАТ "Рівнеобленерго" припинити порушення, зазначене у пункті 2 цього рішення, шляхом укладення договору про постачання електричної енергії з заявником, у двохмісячний термін з дня отримання рішення (а.с.12-14).

Згідно частини 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" звернулося до господарського суду з позовом про визнання його недійсним (а.с.2-8).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1 цього ж Закону передбачено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Згідно статті 22 вказаного Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

З метою запровадження механізму реалізації частини 2 статті 5 Закону України "Про природні монополії", та відповідно до пункту 11 частини 3 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", було прийнято розпорядження Антимонопольного комітету України від 28.11.2012 р. № 874-р "Про затвердження Порядку складання та ведення зведеного переліку суб'єктів природних монополій", зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.12.2012 р. за № 2119/22431.

Цим Порядком визначається порядок складання та ведення Антимонопольним комітетом України зведеного переліку суб'єктів природних монополій (далі Зведений перелік) з метою виконання положень Закону України "Про природні монополії", до якого включаються суб'єкти господарювання (юридичні особи), які виробляють (реалізують) товари на ринках, що перебувають у стані природної монополії та включені до реєстрів суб'єктів природних монополій у відповідних сферах органами, що здійснюють державне регулювання у сфері природних монополій.

На підставі реєстрів суб'єктів природних монополій у сфері передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, що формуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг, Антимонопольним комітетом здійснюються складання та ведення Зведеного переліку.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про природні монополії" ринок розподілу електричної енергії (передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами) віднесено до сфери діяльності суб'єктів природних монополій.

Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго", згідно зведеного переліку суб'єктів природних монополій, який розміщений на сайті Антимонопольного комітету України, є суб'єктом природної монополії на ринку послуг з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами відповідно до постанови НКРЕ від 28.04.2011 р. № 730 НКРЕКП.

Статтею 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо на цьому ринку в нього немає жодного конкурента.

Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" є суб'єктом природної монополії на ринку передачі та розподілу електричної енергії і займає монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом в межах Рівненської області з часткою 100 % відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції", вимог "Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку", затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р, та згідно абзацу 5 пункту 1 статті 5 Закону України "Про природні монополії".

Таким чином, ПАТ "Рівнеобленерго" законом визначено суб'єктом природної монополії, про що саме товариство стверджує у своєму листі-відповіді № 20/1444 від 13.03.2015 р. на звернення ОСОБА_3 (а.с.41-42).

Адміністративною колегією ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України при розгляді матеріалів справи про порушення Публічним акціонерним товариством "Рівнеобленерго" законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та при прийнятті рішення від 03.02.2016 р. (а.с.12-14), а також, матеріалами даної справи, встановлено:

07.05.2014 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 придбала у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнеоптторг" будівлю складу-холодильника з адміністративними приміщеннями, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 07.05.2014 р. (а.с.33-34) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2014 р. (а.с.43).

24.02.2015 р. ФОП ОСОБА_3 звернулася до голови правління ПАТ "Рівнеобленерго" із листом про те, що нею було придбано складське приміщення за адресою вул. Старицького, 45 в м. Рівне і вона неодноразово зверталася в Рівнеобленерго для переоформлення договору про постачання електричної енергії, на що їй поставили умови, з чим вона не згодна (а.с.40, 118).

У відповідь на дане звернення товариство листом № 20/1444 від 13.03.2015 р. повідомило ОСОБА_3, що електропостачання на вказаний об'єкт здійснюється на основі договору з іншою особою; що технічні умови видаються на об'єкт архітектури в цілому, збільшення потужності об'єкту тягне за собою видачу нових технічних умов; що товариство є монополістом на території Рівненської області, а тому його дії можуть трактуватися споживачами, як протиправне втручання в їх господарську діяльність; що укладення з нею договору можливе за умови збільшення потужності на ту величину, яка їй необхідна (а.с.41-42).

18.05.2015 р. за вхідним № 3207 у ПАТ "Рівнеобленерго" зареєстровано лист-вимогу від ОСОБА_3 щодо укладання договору про постачання електричної енергії. До вказаного листа-вимоги ФОП ОСОБА_3 додано документи, передбачені пунктом 5.4 ПКЕЕ: ОСОБА_4 від 29.04.2014 р. складений представниками ТзОВ "Рівнеоптторг" та ТзОВ "Вест-Торг" про те, що 29.04.2015 р. ТзОВ "Вест-Торг" остаточно звільнено приміщення за адресою вул. Старицького, 45 (а.с.35-37); лист про укладення договору з додатками; лист-погодження основного споживача (а.с.35-37, 121-123).

У відповідь на даний лист-вимогу ПАТ "Рівнеобленерго" повідомило про те, що згідно із наявною інформацією, електропостачання на вказаний об'єкт здійснюється на основі відповідного договору, який укладено з іншою особою. ПАТ "Рівнеобленерго" взяло на себе перед вказаною особою обов'язок постачати електроенергію відповідної потужності. Даний договір не є розірваним, а тому товариство не має права відступати від його умов, в тому числі обмежувати споживача у визначені потужності, що товариство може укласти з ОСОБА_3 договір про постачання електроенергії за умови забезпечення потужності іншому споживачеві, з яким існують аналогічні договірні відносини (а.с.124-125).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2011 р. ТзОВ "Рівнеоптторг" уклало договір оренди з ТзОВ "Вест-Торг", згідно якого орендар взяв у тимчасове володіння офісне приміщення площею 225,5 м. кв., торговий зал з окремим входом, складське приміщення для зберігання продукції під літерою "Г" площею 574,5 м. кв. Термін дії договору один рік (а.с.58-59, 131-133).

07.09.2011 р. між ПАТ "Рівнеобленерго" та ТзОВ "Вест-Торг" було укладено договір на постачання електричної енергії № 270037305 (дог. № 3751) на об'єкт по вул. Старицького, 45 в м. Рівне (а.с.46-52).

Однак, згідно акту від 29.04.2014 р., підписаного керівником ТзОВ "Вест-Торг" та керівником ТзОВ "Рівнеоптторг", ТзОВ "Вест-Торг" 29.04.2014 р. остаточно звільнило приміщення за адресою вул. Старицького, 45 (а.с.38, 104).

27.04.2015 р. ТзОВ "Рівнеоптторг" повідомило ПАТ "Рівнеобленерго" про те, що приміщення за адресою вул. Старицького, 45 в м. Рівне використовує власник (ФОП ОСОБА_5) та про те, що ТзОВ "Рівнеоптторг" погоджує постачання електричної енергії власнику приміщення за усіма параметрами постачання, згідно договору, який діяв раніше між субспоживачем-орендарем (ТзОВ "Вест-Торг") та ПАТ "Рівнеобленерго" (а.с.39).

27.05.2015 р. в ПАТ "Рівнеобленерго" зареєстровано заяву від 25.05.2015 р., підписану керівником ТзОВ "Вест-Торг" - ОСОБА_6, в якій він у зв'язку із продажем складу з адміністративним приміщенням просив ПАТ "Рівнеобленерго" розірвати договір про постачання електричної енергії № 3751 від 07.09.2011 р. та повідомив, що електропостачання об'єктів по лічильнику № 747979 за адресою: м. Рівне, вул. М.Старицького, 45 припинено з 31.03.2014 р. (а.с.60, 126).

05.06.2015 р. ПАТ "Рівнеобленерго" листом надало відповідь ОСОБА_6 у якій зазначено, що ТзОВ "Вест-Торг" у порушення вимог ПКЕЕ та умов договору про постачання електричної енергії, вчасно письмово не проінформовано ПАТ "Рівнеобленерго" про продаж складу з адміністративними приміщеннями, розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Старицького, 45; що на даний час товариством не сплачена заборгованість, яка нарахована за спожиту електричну енергію і підтверджена рішеннями господарського суду Рівненської області від 13.08.2014 р. у справі № 918/1065/14 та від 19.08.2014 р.; що на виконання вимог нормативно-технічних документів ТзОВ "Вест-Торг" необхідно письмово повідомити ПАТ "Рівнеобленерго" про дату розірвання договору про постачання електричної енергії від 07.09.2011 р. № 3751, після чого, працівниками товариства з виїздом на місце будуть зафіксовані покази розрахункового засобу обліку, проведені заходи, передбачені положеннями пункту 6.18 ПКЕЕ та виставлено рахунок за використану електричну енергію (за обсяг електричної енергії на дату контрольного огляду); з метою вирішення питання, зазначеного у заяві від 27.05.2015 р. необхідно здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених умовами договору постачання електричної енергії від 07.09.2011 р. № 3751 (а.с.161-162).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Рівненської області від 19.08.2014 р. у справі № 918/1064/14 задоволено позов ПАТ "Рівнеобленерго" до ТзОВ "Вест-Торг" про стягнення 40000,42 грн. за спожиту електроенергію; стягнуто з відповідача на користь позивача 39784,16 грн. заборгованості за спожиту активну енергію та 216,26 грн. заборгованості за реактивну енергію (а.с.61-63), а з 31.03.2014 р. вже було припинено електропостачання об'єкта за борги, що підтвердив представник позивача в судовому засіданні в апеляційній інстанції.

Отже, у травні 2015 року ПАТ "Рівнеобленерго" було відомо про те, що ТзОВ "Вест-Торг" більше не користується майновим комплексом згідно договору оренди від 01.09.2011 р., а зазначений майновий комплекс є власністю ФОП ОСОБА_5, згідно договору купівлі-продажу від 07.05.2014 р. (а.с.33-34); ТзОВ "Рівнеоптторг" як основний споживач електричної енергії повідомило ПАТ "Рівнеобленерго" про те, що акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін та однолінійна схема електропостачання об'єкта, що були визначені у договорі з ТзОВ "Вест-Торг" залишаються без змін для нового користувача електричною енергією - для ФОП ОСОБА_5 (лист від 27.04.2015 р. № 01/04) (а.с.39); ПАТ "Рівнеобленерго" було відомо про те, що ТзОВ "Вест-Торг" просить розірвати договір про постачання електричної енергії № 3751 від 07.09.2011 р., а основний споживач ТзОВ "Рівнеоптторг" погодив новому споживачу використання потужності, яку раніше використовувало ТзОВ "Вест-Торг", змін в схему електропостачання та потужність не вносилось.

Однак, ПАТ "Рівнеобленерго" не вчинило ніяких дій щодо розірвання договору з ТзОВ "Вест-Торг" та укладення нового договору з ОСОБА_3, а 05.06.2015 р. направило запит директору ТзОВ "Вест-Торг" ОСОБА_6 від 02.06.2015 р., в якому повідомило, що ними отримано звернення від ОСОБА_3 про укладення договору на постачання електричної енергії на об'єкт, що знаходиться за адресою: вул. М.Старицького, 45. м. Рівне; запропонувало припинити дію договору № 270037305 від 07.09.2011 р. з 01.06.2015 р. за взаємною згодою сторін (а.с.127-128). Після чого знову ніяких дій не вчиняло.

16.07.2015 р. ОСОБА_3 звернулася із скаргою на дії ПАТ "Рівнеобленерго" до Антимонопольного комітету України (а.с.30-32).

Правовідносини щодо укладання, виконання, зміни та припинення договору, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про електроенергетику" та Правилами користування електричною енергією, (далі ПКЕЕ), затвердженими постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 07.08.1996 р. за № 417/1442, з наступними змінами і доповненнями.

Однією з основних вимог щодо можливості укладання договорів про постачання електричної енергії, визначеної пунктом 5.4 Правил користування електричною енергією, є наявність документа, яким визначено право власності чи користування на об'єкт (приміщення) та/або земельну ділянку споживача.

Пункт 6.18 ПКЕЕ обумовлює процедуру взаємодії споживача та електропередавальної організації перед припиненням використання електричної енергії (припинення дії договору), забезпечуючи електропередавальній організації 20-ти денний термін на врегулювання процедур, пов'язаних з розірванням договору.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальииком (яким є позивач).

Пунктом 1.3 ПКЕЕ визначено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно пункту 1.6 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії на основі типового договору (додаток 3 до ПКЕЕ) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об'єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Умови договору про купівлю-продаж електричної енергії між споживачем (субспоживачем) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом визначаються за згодою сторін. Цей договір укладається відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 5.1 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається (абзац 2 пункту 5.1. ПКЕЕ).

Так, пунктом 6.18 ПКЕЕ передбачено, що у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити оплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Таким чином, бездіяльність ПАТ "Рівнеобленерго", щодо не розірвання договору про постачання електричної енергії з ТзОВ "Вест-Торг", призвела до не укладення договору з власником приміщення - ОСОБА_5, яка подала усі необхідні для того документи, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем, шляхом бездіяльності, що призвела до ущемлення інтересів споживачів та була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку.

Заборгованість за договором з ТзОВ "Вест-Торг" стягнута рішенням суду ще у 2014 році, заяву по розірвання договору орендарем приміщення подано, а тому перешкод для розірвання договору з орендарем об'єкту не має.

Крім того, відмова в укладенні договору про постачання електричної енергії з ОСОБА_3 призводить до неможливості здійснення останньою господарської діяльності, яка зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Частинами 1, 2 статті 598 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2 статті 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його па інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З урахуванням наведеного та норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подання ТзОВ "Вест-Торг" заяви про розірвання договору, звільнення споживачем займаного приміщення та остаточне припинення користування електричною енергією, є підставою для розірвання договору на постачання електричної енергії, укладеного між постачальником електричної енергії та ТзОВ "Вест-Торг".

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (частини перша і друга статті 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Згідно статей 7, 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення здійснюють контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Пунктом 11 абзацу 1 статті 7 цього ж Закону передбачено, що до повноважень органів Комітету належить проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" визначено, що конкурентне законодавство не ставить застосування передбаченої ним відповідальності за порушення цього законодавства у залежність від наявності у суб'єкта господарювання вини в будь-якій формі.

Згідно абзаців 1-4 пункту 6 вказаної постанови пленуму ВГСУ № 15 від 26.12.2011 р. порушення органами Антимонопольного комітету України визначеної законом компетенції цих органів у прийнятті ними рішень повинно мати наслідком визнання господарським судом відповідних рішень недійсними. Порядок прийняття рішення органом Антимонопольного комітету України вважається порушеним, якщо таке рішення підписано не уповноваженою на це особою. Що ж до недодержання органом Антимонопольного комітету України інших процедурних правил у розгляді справ про порушення конкурентного законодавства або при проведенні ним перевірки додержання суб'єктом господарювання конкурентного законодавства, то воно може мати наслідком визнання господарським судом відповідного рішення такого органу недійсним лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття органом Антимонопольного комітету України правильного рішення у справі, наприклад, порушено право особи, яка бере участь у справі, на подання доказів, клопотань, усних і письмових пояснень (заперечень), пропозицій щодо питань, які виносяться на експертизу, тощо. Якщо порушення органом Антимонопольного комітету України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства не призвело до прийняття неправильного рішення по суті розглянутої ним справи, то у господарського суду з урахуванням положень частини другої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" немає підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення (стаття 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення адміністративної колегії ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.02.2016 р. № 1 у справі № 03-1/14-15 винесене з дотриманням норм чинного законодавства, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку, що позивачем було допущено порушення законодавства про захист економічної конкуренції визначене частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем, яке полягає у бездіяльності (не укладення договору з ФОП ОСОБА_5), що призвело до ущемлення інтересів споживача та було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для скасування рішення Адміністративної колегії ОСОБА_1 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

За наведених обставин, враховуючи наявні матеріали справи, заявлені позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на нормах законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а тому не підлягають до задоволення; відповідачем правомірно прийнято спірне рішення, підстави для визнання його недійсним відсутні.

Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги у даній справі, колегією суддів встановлено, що позивачем - ПАТ "Рівнеобленерго" 23.03.2016 р., під час розгляду даної справи судом першої інстанції, було подано заяву про забезпечення позову (а.с.74-75).

Статтею 66 ГПК України встановлено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції після подання позивачем вказаної заяви було проведено 3 судових засідання у даній справі, що підтверджується ухвалами про відкладення розгляду та протоколами судових засідань господарського суду Рівненської області у даній справі від 28.03.2016 р., 11.04.2016 р., 25.04.2016 р. (а.с.80-81, 109-110, 151-152).

Зі змісту вказаних процесуальних документів суду, не вбачається, що судом, згідно статті 86 ГПК України вирішувалася заява ПАТ "Рівнеобленерго" про забезпечення позову.

11.05.2016 р. господарським судом Рівненської області у даній справі прийнято рішення (а.с.166-171).

Відповідно до пунктів 2-3 частини 1 статті 84 ГПК України описова частина рішення має містити стислий виклад, зокрема, заяв, пояснень і клопотання сторін та їх представників, а в мотивувальній частині - доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін.

Однак, і оскаржуване рішення господарського суду Рівненської області від 11.05.2016 р. у справі № 918/140/16 не містить жодних посилань на заяву позивача про забезпечення позову та результати її розгляду.

Таким чином, судом першої інстанції не розглянуто та не вирішено заяву позивача про забезпечення позову, чим допущено порушення норм процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення (частина 2 статті 104 ГПК України).

Вказане порушення судом першої інстанції процесуальних норм права не призвело до прийняття неправильного рішення у даній справі.

В даному випадку, рішення суду першої інстанції від 11.05.2016 р. про відмову у задоволенні позовних вимог прийнято з дотриманням норм матеріального права та повним дослідженням усіх обставин справи, висновки суду відповідають матеріалам справи та ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищенаведеним та матеріалами справи, не відповідають нормам законодавства, що регулюють дані правовідносини, не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення та не можуть бути підставою для його скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення, якщо рішення є законним та обґрунтованим.

За таких обставин, підстав для скасування рішення не вбачається.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 11.05.2016 р. у справі № 918/140/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" від 27.05.2016 р. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуюча суддя Л.М. Сініцина

Судді А.В. Гудак

ОСОБА_2