РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016Справа №910/8202/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОРИТЕТ-2012"

про стягнення 46 295, 09 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Миненко О.А.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОРИТЕТ-2012" (далі-відповідач) про стягнення 46 295, 09 грн., у тому числі: 39 825, 48 грн. - основний борг, 5 285, 39 грн. - пеня, 362, 01 грн. - 3% річних, 822, 21 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не було здійснено оплату за товар, який було поставлено позивачем на адресу відповідача відповідно до накладних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2016 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.06.2016 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Через загальний відділ діловодства суду 20.05.2016 та 06.06.2016 від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Розгляд справи відкладався згідно п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

04.07.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що товар передано ТОВ "АВТОРИТЕТ-2012" 30.11.2015 та відповідно до умов договору у відповідача було 60 днів на проведення розрахунків, тобто, нарахування штрафних санкцій здійснюється з 30.01.2016.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 04.07.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОРИТЕТ-2012" (далі - покупець) укладено договір № 179 ОП/Ки, умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язується у зумовлені строки передавати (поставляти) у власність покупця алкогольну продукцію відповідно до узгоджених (прийнятих до виконання) постачальником замовлень покупця, а покупець зобов'язується приймати вказаний товар у власність і сплачувати за нього зумовлену даним договором грошову суму.

Найменування та асортимент товару, який поставляється за даним договором, визначається специфікацією (додаток №1). Зазначення певного виду товару в специфікації саме по собі не передбачає обов'язку покупця замовляти чи купувати цей товар та обов'язку постачальника поставляти такий товар.

Відповідно до п. 3.1. договору, загальна сума договору, визначається виходячи з цін на товар, асортименту та загальної кількості товару, що поставляється.

Згідно п. 3.2. договору, ціна товару, що поставляється за кожною окремою поставкою, узгоджується сторонами додатково. Узгодження здійснюється шляхом направлення постачальником покупцю на виконання процедури узгодження замовлення покупця, видаткової накладної в електронному вигляді із зазначенням цін товарів, що поставляються, та подальшим погодженням покупцем зазначеної ціни, або відмови від її погодження. Погодження ціни, або відмова від її погодження, здійснюється у зручний для сторони формі.

Підписуючи видаткові накладні та приймаючи товар, покупець підтверджує, що поставка товару відбулась за узгодженими сторонами цінами (п. 3.4. договору).

Умовами п.7.1. договору визначено, що покупець зобов'язаний оплатити поставлений постачальником товар протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту передання товару покупцю.

Пунктом 9.3. договору (з урахуванням протоколу розбіжностей №1 до договору) визначено, що у випадку несвоєчасної оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.

Даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від зобов'язань, що виникли протягом його дії (п. 11.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 40 206, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 22628 від 30.11.2015, № 22624 від 30.11.2015, № 22625 від 30.11.2015, № 22621 від 30.11.2015, № 22622 від 30.11.2015, № 22618 від 30.11.2015, № 22619 від 30.11.2015, № 22614 від 30.11.2015, № 22615 від 30.11.2015, № 22612 від 30.11.2015, № 22610 від 30.11.2015, № 22609 від 30.11.2015, № 22605 від 30.11.2015, № 23910 від 18.12.2015, № 23911 від 18.12.2015, № 23912 від 18.12.2015, № 23913 від 18.12.2015, № 25218 від 28.12.2015, № 25219 від 28.12.2015, № 25220 від 28.12.2015, № 25221 від 28.12.2015, № 25222 від 28.12.2015, № 25223 від 28.12.2015, № 25224 від 28.12.2015, № 25225 від 28.12.2015, № 25227 від 28.12.2015, № 25228 від 28.12.2015, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (копії в матеріалах справи), а також товарно-транспортними накладними.

Проте, відповідач за поставлений товар у повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 39 825, 48 грн.

14.04.2016 позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 451, в якій позивач просив ТОВ "АВТОРИТЕТ-2012" погасити заборгованість за отриманий товар за договором № 179 ОП/Ки від 30.04.2015 у розмірі 39 825, 48 грн., яка отримана відповідачем 19.04.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач на претензію відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару, зокрема, щодо погашення заборгованості у розмірі 39 825, 48 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5 285, 39 грн. - пені, 362, 01 грн. - 3% річних, 822, 21 грн. - інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 179 ОП/Ки від 30.04.2015 (досліджено у судовому засіданні оригінал договору), суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, поставив відповідачеві товар на загальну суму 39 825, 48 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Однак, відповідач оплати поставленого товару у повному обсязі не провів, доказів зворотного суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи строки оплати, встановлені п. 7.1. договором № 179 ОП/Ки від 30.04.2015, відповідач зобов'язаний оплатити поставлений позивачем товар у розмірі 39 825, 48 грн., протягом 30 календарних днів з моменту передання товару відповідачу, тобто, за видатковими накладними: № 22628 від 30.11.2015, № 22624 від 30.11.2015, № 22625 від 30.11.2015, № 22621 від 30.11.2015, № 22622 від 30.11.2015, № 22618 від 30.11.2015, № 22619 від 30.11.2015, № 22614 від 30.11.2015, № 22615 від 30.11.2015, № 22612 від 30.11.2015, № 22610 від 30.11.2015, № 22609 від 30.11.2015, № 22605 від 30.11.2015 прострочення виконання грошового зобов'язання відбулося з 31.12.2015, за видатковими накладними № 23910 від 18.12.2015, № 23911 від 18.12.2015, № 23912 від 18.12.2015, № 23913 від 18.12.2015 прострочення виконання грошового зобов'язання відбулося з 19.01.2016, а за видатковими накладними № 25218 від 28.12.2015, № 25219 від 28.12.2015, № 25220 від 28.12.2015, № 25221 від 28.12.2015, № 25222 від 28.12.2015, № 25223 від 28.12.2015, № 25224 від 28.12.2015, № №25225 від 28.12.2015, № 25227 від 28.12.2015, № 25228 від 28.12.2015 прострочення виконання грошового зобов'язання відбулося з 29.01.2016.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати поставленого товару, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 179 ОП/Ки від 30.04.2015 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 39 825, 48 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 285, 39 грн. - пені, 362, 01 грн. - 3% річних, 822, 21 грн. - інфляційних втрат, суд відзначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність наданих позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що в останніх допущено помилки у визначенні періоду простроченого грошового зобов'язання, зокрема, позивачем не вказано кінцеву дату нарахування пені та 3 % річних, а зазначено у розрахунку до позову: «по теперішній час», відповідно, судом здійснено розрахунок пені та 3 % річних по 04.05.2016 (дата подання позову до Господарського суду міста Києва), проте, суму нарахування штрафних санкцій ТОВ «Атлантіс» визначено вірно.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 179 ОП/Ки від 30.04.2015, з нього, в силу положень ст.ст. 611, 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню відповідача 5 285, 39 грн. - пені, 822, 21 грн. - інфляційних втрат, 362, 01 грн. - 3 % річних.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОРИТЕТ-2012" (01021, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 11, ідентифікаційний код - 38650546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (52500, Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Космічна, буд. 1, ідентифікаційний код - 30012937) 39 825 (тридцять дев'ять тисяч вісімсот двадцять п'ять) грн. 48 коп. - заборгованості, 5 285 (п'ять тисяч двісті вісімдесят п'ять) грн. 39 коп. - пені, 362 (триста шістдесят дві) грн. 01 коп. - 3% річних, 822 (вісімсот двадцять дві) грн. 21 коп. - інфляційних втрат та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 07.07.2016.

Суддя Бондарчук В.В.