РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2016Справа №910/1331/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», м. Суми

до Антимонопольного комітету України, м. Київ

про визнання недійсним рішення

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Дубовик В.В., Новик О.В.;

від відповідача: Макарчук Д.І., Богданець В.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі - позивач або ТОВ «Сумитеплоенерго») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач або АМК) про визнання недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.11.2013 № 31-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.08.2014 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Блажівська О.Є., суддя Босий В.П., суддя Грєхова О.А.) провадження у справі № 910/1331/14 припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2014 у справі № 910/1331/14 скасовано, справу передано на розгляд Господарського суду міста Києва.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.04.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 скасовано та ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.08.2014 у справі № 910/1331/14 залишено в силі.

Постановою Верховного Суду України від 17.06.2015 постанову Вищого господарського суду України від 01.04.2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.08.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 залишено без змін, матеріали справи скеровані до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 (суддя Прокопенко Л.В.) у справі №910/1331/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Пашкіна С.А., суддя Баранець О.М., суддя Калатай Н.Ф.) позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано пункти 2, 3, 4 рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №31-р/тк від 27.11.2013 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016 (колегія суддів: головуючий суддя Селіваненко В.П., суддя Львов Б.Ю., суддя Палій В.В.) рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 у справі № 910/1331/14 скасовано в частині часткового задоволення позову і «визнання протиправними та скасування» пунктів 2, 3, 4 рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.11.2013 № 31-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу». Справу № 910/1331/14 у відповідній частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

23.03.2016 матеріали справи № 910/1331/14 надійшли до Господарського суду міста Києва та згідно автоматизованої системи документообігу передані на розгляд судді Бондарчук В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 (суддя Бондарчук В.В.) справу № 910/1331/14 прийнято до провадження, судове засідання призначено на 14.04.2016 за участю представників сторін.

14.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що ТОВ «Сумитеплоенерго» не продає населенню теплову енергію в місці її виробництва (на Сумській теплоелектроцентралі) для господарських та технологічних потреб, а надає послуги з централізованого опалення в квартири споживачів, що полягає у підтриманні у приміщенні температури не нижче +18 0С.

У судовому засіданні 14.04.2016 оголошувалась перерва до 12.05.2016 згідно ст. 77 ГПК України.

12.05.2016 судове засідання не відбулося у зв'язку з відрядженням судді Бондарчук В.В. до м. Чернігова для участі в робочій зустрічі розробників навчальних курсів для кандидатів на посаду судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2016 призначено розгляд справи на 06.06.2016 за участю представників сторін.

06.06.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав пояснення по справі щодо судової практики у спорі про розрахунок та застосування двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення.

У судовому засіданні 06.06.2016 представник відповідача подав додаткові пояснення до відзиву на підтвердження необґрунтованості позову.

У судовому засіданні 06.06.2016 оголошувалась перерва до 23.06.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

23.06.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав пояснення щодо розрахунку позивачем тарифів на послуги з централізованого опалення.

23.06.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, оскільки рішення суду безпосередньо вплине на права вказаної особи.

У даному судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Представники відповідача заперечили проти задоволення позову та клопотання про залучення третьої особи.

Розглянувши подане позивачем клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, суд відзначає наступне.

Проте, суд не погоджується із твердженням позивача щодо безпосереднього впливу рішення суду на права Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, навіть у разі, коли позивач буде зобов'язаний привести вартість послуг з централізованого опалення до економічно обґрунтованого рівня та подати на затвердження НКРЕКП відповідні розрахунки тарифу.

В такому разі, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконуватиме функції, що покладені на неї чинним законодавством, при цьому, саме судовий акт у даній справі жодним чином не зачіпає прав та інтересів НКРЕКП.

Отже, проаналізувавши зазначені позивачем підстави для задоволення поданого клопотання, суд відмовляє у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з підстав необґрунтованості.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.06.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.11.2013 Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 31-р/тк "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", відповідно до якого було визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення у межах території обслуговування міста Суми. Визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", які полягають у розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення з порушенням порядку їх формування що призвело до необґрунтованого збільшення річної плати за ці послуги, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з централізованого опалення в межах території обслуговування в місті Суми, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладеного у пункті 2 цього рішення, накласти на товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" штраф у розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) гривень. Товариству з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" припинити порушення, викладене у пункті 2 цього рішення, шляхом приведення вартості послуг з централізованого опалення до економічно обґрунтованого рівня та подання на затвердження уповноваженому органу у двомісячний строк з дня одержання рішення та повідомити про це Антимонопольний комітет України, надавши підтвердні документи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» у позовній заяві зазначає, що оспорюване рішення є незаконним, оскільки прийняте внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, зокрема, висновки АМК суперечать наявним у матеріалах справи доказам.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», для розгляду окремих справ про порушення антимонопольного законодавства та інших питань, віднесених до повноважень Комітету, утворюються постійнодіючі та тимчасові адміністративні колегії, які формуються з державних уповноважених та голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України в складі не менше трьох осіб.

Згідно ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

- визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

-зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;

- визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- примусовий поділ суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- накладення штрафу;

- блокування цінних паперів;

- усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом'якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб'єктів господарювання на конкуренцію;

- скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно зі статтею 19 цього Закону;

- оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством;

- закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 11 ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно п. 15.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 N 49-р. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Так, рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 31-р/тк від 27.11.2013 було встановлено, що позивач займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення в територіальних межах території обслуговування ТОВ «Сумитеплоенерго» в місті Суми з часткою 100 відсотків.

ТОВ «Сумитеплоенерго» в поясненнях зазначено, що транспортування теплової енергії є природною монополією, а виробництво та постачання теплової енергії належить до суміжних ринків природних монополій. Таке становище обумовлене технологічним процесом надання послуги з централізованого опалення, який не передбачає можливості запровадження конкуренції на даному ринку - вибору споживачем теплопостачальника або підключення до одного житлового приміщення одразу декілька магістральних теплових мереж від різних теплоелектростанцій чи котелень.

Двоставкові тарифи на послуги з централізованого опалення для населення у місті Суми запроваджено рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 10 жовтня 2008 року /№ 488 «Про тарифи на послуги з теплопостачання, що надаються на базі міського цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла та електричної енергії ТОВ «Сумитеплоенерго». На даний час діють двоставкові тарифи, затверджені рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 28 грудня 2010 року № 830 «Про тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються на базі міського цілісного майнового комплексу по виробництву та транспортуванню тепла та електричної енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» для населення».

Згідно з листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.12.2010 № 12/20-7-1919, запровадження двоставкового тарифу не призводить до збільшення річної плати за послуги, а лише перерозподіляє її протягом року відповідно до реальних витрат, понесених підприємством.

Ініціатором запровадження двоставкових тарифів є ТОВ «Сумитеплоенерго», що підтверджується листом виконавчого комітету Сумської міської ради від 11.11.2013 № 6910/02.02.02-14. Так, листом від 09.10.2008 №3553 ТОВ «Сумитеплоенерго» надало на погодження до виконавчого комітету Сумської міської ради розрахунок двоставкового тарифу на централізоване опалення для населення на 2008 рік.

За результатами аналізу наданого розрахунку встановлено, що останній не містить інформації про приєднане теплове навантаження, а тариф розрахований з урахуванням опалювальної площі (м2), що не передбачено Правилами розрахунку двоставкового тарифу. Пунктом 2.2 вказаного розрахунку наведено інформацію щодо опалювальної площі - 2 726,2 тис. м2.

Отже, порядок розрахунку умовно-постійної складової двоставкого тарифу на послуги централізованого опалення ТОВ «Сумитеплоенерго» був порушений.

За результатами аналізу розрахунку умовно-постійної і умовно-змінної частин витрат щодо послуги централізованого опалення та двоставкового тарифу на послугу з централізованого опалення на 2010 рік за постановою НКРЕ від 14.12.2010 № 1761 (надалі - Розрахунок) встановлено, що ТОВ «Сумитеплоенерго» зазначає приєднане теплове навантаження з одиницями виміру м2. Так, в пункті 8 вказаного розрахунку ТОВ «Сумитеплоенерго» показник «приєднане теплове навантаження» зазначає у розмірі 2 726,2 м2, що відповідає опалювальній площі, тоді як вищезазначеними нормативними актами одиницею вимірювання приєднаного теплового навантаження споживачів є Гкал/год.

Місячна абонентська плата ТОВ «Сумитеплоенерго» розрахована як відношення умовно-постійної частини витрат на надання послуги централізованого опалення до опалювальної площі, що суперечить вимогам пункту 113 Порядку формування тарифів та додатку 6 до постанови від 10 липня 2006 року № 955.

При цьому листом від 14.06.2013 № 2026 ТОВ «Сумитеплоенерго» надало вихідні дані та техніко-економічні показники, необхідні для розрахунку двоставкових тарифів на надання послуг з централізованого опалення по ТОВ «Сумитеплоенерго», що подавалися до виконавчого комітету Сумської міської ради на погодження тарифів у 2010 році, відповідно до пункту 1 яких показник «теплове навантаження системи» для населення становить 0 Гкал/год., а згідно з пунктом 12 питоме теплове навантаження системи опалення становить 227,27 Г кал/год. на 1 м2.

Отже, у ТОВ «Сумитеплоенерго» відсутня інформація про теплове навантаження об'єкта теплоспоживання, яке є необхідною умовою для проведення розрахунку двоставкових тарифів на послуги централізованого опалення згідно з Порядком формування тарифів.

На підтвердження розрахунку приєднаного теплового навантаження Товариство надало такі документи: «Сводная таблица максимальных тепловых потоков и годовых расходов тепловой энергии на отопление жилых домов (население) от Сумской ТЭЦ» по состоянию на 1.05.2008г.» та «Сводная таблица максимальных тепловых потоков и годовых расходов тепловой энергии на отопление жилых домов (население) от котельных ООО «Сумитеплоэнерго» по состоянию на 1.05.2008 г.» (мовою оригіналу), відповідно до яких сума максимальних теплових потоків і річних потреб теплової енергії на опалення житлових будинків (населення) від Сумської ТЕЦ та котельних становить 227,27 Гкал/год. та відсутній розрахунок питомого теплового навантаження у Гкал/год. на 1 м2, як передбачено Порядком формування тарифів.

Листом від 05.08.2013 №2605 ТОВ «Сумитеплоенерго», саме у процесі розгляду даної справи надало скореговані вихідні дані, згідно з п. 12 яких, питоме теплове навантаження становить 0,0833 Гкал/год. на 1 м2.

Тобто, ТОВ «Сумитеплоенерго» при розрахунку двоставкових тарифів на послуги централізованого опалення у 2010 році було порушено порядок розрахунку вартості умовно- постійної складової двоставкого тарифу, встановлений Порядком формування тарифів у частині неврахування теплового навантаження об'єкта теплоспоживання.

Отже, у 2008 та 2010 роках ТОВ «Сумитеплоенерго» при розрахунках двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення без врахування приєднаного теплового навантаження споживачів були порушені вимоги нормативно-правових актів, якими регулюється порядок розрахунку зазначених тарифів, внаслідок чого споживачі сплачували завищену річну вартість зазначених послуг.

Так, за інформацією заявників, застосування двоставкових тарифів призводить до збільшення річної плати за послуги. Зокрема, мешканцями будинку № 10 по вул. СКД, що обладнаний лічильником теплової енергії, відповідно до показників останнього за період з 01.01.2011 по 01.01.2012 отримано 515 Гкал теплової енергії. Виходячи з розміру одноставкового тарифу на послуги централізованого опалення, наведеного в Розрахунку, (253,57 грн за 1 Гкал, з ПДВ) та кількості спожитої теплової енергії, розмір річної плати за послуги з централізованого опалення для мешканців будинку № 10 по вул. СКД повинен становити 130 588,55 грн. Натомість, за послуги з централізованого опалення ТОВ «Сумитеплоенерго» мешканцям будинку нараховано плату у розмірі 145 763,81 грн, у т. ч. плата за спожиту теплову енергію -100 182,95 грн. (515 Гкал* 194,53 грн/Гкал) та абонплата у розмірі 45 580,86 грн. (0,89грн/м2* 4267,84м2* 12), що на 15 175,26 грн. більше, ніж згідно з одноставковим тарифом, наведеним в Розрахунку.

Мешканцями будинку № 118 по вул. Кірова за опалювальний період спожито згідно з показниками лічильника 545 Гкал. Відповідно, виходячи з розміру одноставкового тарифу на послуги централізованого опалення, наведеного в Розрахунку, та кількості спожитої теплової енергії, розмір плати повинен становити 138 195,65 грн. (545 Гкал * 253,57 грн/Гкал) замість нарахованих ТОВ «Сумитеплоенерго» 152 498,21 грн. (545 Гкал* 194,53грн/Гкал + 0,89грн/м2 * 4352м2 * 12), що на 14 302,56 грн. більше, ніж згідно з одноставковим тарифом на послуги централізованого опалення, наведеним в Розрахунку.

У період з 01.01.2011 по 31.08.2011 мешканцями будинку № 5 по вул. Харківська спожито 370,183 Гкал. За надані послуги з централізованого опалення ТОВ «Сумитеплоенерго» нараховано 95 817,81 грн. (лист ТОВ «Сумитеплоенерго» від 15.09.2011 №5 204), при тому, що виходячи з розміру одноставкового тарифу на послуги централізованого опалення, наведеного в Розрахунку, та кількості спожитої теплової енергії, розмір плати повинен становити 93 867,3 грн. (370,183 Гкал * 253,57 грн/Гкал), тобто на 1 950,51 грн. більше.

Отже, відповідач дійшов висновку, що дії ТОВ «Сумитеплоенерго», які полягають у розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення з порушенням порядку їх формування, що призвело до збільшення річної плати за послуги, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку централізованого опалення шляхом вчинення таких дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Так, статтею 10 Закону України "Про ціни і ціноутворення" передбачено, що суб'єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують вільні ціни та державні регульовані ціни.

Відповідно до вимог ч. 1. ст. 12 зазначеного Закону, Державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Згідно статті 6 Закону України "Про ціни і ціноутворення", органи місцевого самоврядування забезпечують реалізацію державної цінової політики у межах повноважень, визначених законом.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування" (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення Виконкому Сумської міської ради від 10.10.2008 року № 488), до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

В свою чергу, відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 цього ж Закону, комунальними послугами зокрема є централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг, які затверджують органи місцевого самоврядування, визначає Кабінет Міністрів України. Зокрема, в період проведення розрахунку позивачем двоставкових тарифів на надання послуг з централізованого опалення в 2008, 2010 роках діяла Постанова Кабінету міністрів України від 10 липня 2006 року № 955 "Про затвердження Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води".

Як встановлено пунктами 34-35 Порядку формування тарифів, формування тарифів підприємствами, що надають послуги з централізованого опалення (далі - підприємства), здійснюється на підставі річних планів надання послуг з централізованого опалення, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у планованому періоді.

Річний план надання послуг з централізованого опалення складається із застосуванням нормативного методу на підставі укладених договорів з урахуванням техніко-економічних факторів, зокрема таких, як:

- збільшення обсягів надання послуг у результаті економічного розвитку населеного пункту, здійснення заходів для зниження рівня витрат на технологічні потреби та втрат теплової енергії, виконання регіональних програм оснащення приладами обліку споживання теплової енергії, підвищення вимог до якості послуг та економії паливно-енергетичних ресурсів;

- підвищення технологічного рівня процесу надання послуг шляхом здійснення заходів, спрямованих на автоматизацію та механізацію послуг, застосування прогресивних енергозберігаючих технологій;

- підвищення рівня організації роботи з надання послуг та поліпшення умов праці шляхом удосконалення операційно-виробничого планування, систем управління, матеріально-технічного забезпечення господарської діяльності.

Отже, з наведеного вище випливає, що хоча до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг і належить затвердження тарифів на централізоване опалення, проте органи місцевого самоврядування затверджують тарифи згідно розрахунків, розроблених та поданих на затвердження підприємствами, що надають послуги з централізованого опалення, в тому числі, і позивачем, що також підтверджується матеріалами справи, та було встановлено відповідачем в оспорюваному рішенні (листом від 09.10.2008 № 3553 ТОВ «Сумитеплоенерго» надало на погодження до виконавчого комітету Сумської міської ради Розрахунок двоставкового тарифу на централізоване опалення для населення на 2008 рік)

Згідно з пунктом 1.4 Правил розрахунку двоставкового тарифу, двоставковий тариф - це тариф на послуги теплопостачання, який складається з річної вартості обслуговування одиниці приєднаного теплового навантаження та вартості одиниці спожитої теплової енергії.

Пунктом 1.5 Правил розрахунку двоставкового тарифу визначено, що приєднане теплове навантаження визначається технічними умовами на приєднання споживача та обумовлюються договором між теплопостачальною організацією та споживачем про використання теплової енергії та гарячої води, а кількість спожитої теплової енергії обчислюється теплолічильником або при його відсутності за розрахунком згідно з Правилами користування тепловою енергією.

Згідно пунктів 3.1.-3.2. Правил розрахунку двоставкового тарифу, плата за одиницю приєднаного теплового навантаження включає в себе умовно-постійну частину витрат теплопостачальної організації на виробництво, транспортування та розподілення теплової енергії. Плата за фактичний об'єм спожитої теплової енергії компенсує умовно-змінну частину витрат теплопостачальної організації.

Умовно-постійні витрати пов'язані з необхідністю підтримання в робочому стані джерел теплової енергії та теплових мереж, а також теплоспоживальних установок (ЦТП, бойлерних, абонентських вводів, внутрішньобудинкових систем).

Пунктом 4 Правил розрахунку двоставкового тарифу визначено дані для розрахунку двоставкового тарифу на теплову енергію, а пунктом 4.1 визначено одиниці вимірювання приєднаного теплового навантаження споживачів - Гкал/год.

Згідно пунктів 113-114 Порядку формування тарифів, на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2006 р. N 955, (надалі-Порядок формування тарифів), двоставковий тариф на послуги з централізованого опалення складається з:

- умовно-змінної частини тарифу, яка компенсує умовно-змінну частину витрат і визначається в розрахунку на 1 Гкал теплової енергії, спожитої на централізоване опалення, або в розрахунку на 1 кв. метр загальної опалюваної площі відповідно до розрахункової норми витрат теплової енергії на опалення в даному населеному пункті для житлових будинків, не обладнаних лічильниками теплової енергії (рядок 11 додатка 5), та відповідної частини прибутку;

- річної (місячної) абонентської плати, яка компенсує умовно-постійну частину витрат на надання послуг з централізованого опалення і розраховується на теплове навантаження об'єкта теплоспоживання на 1 Гкал/г або для населення, за відсутності в житлових будинках приладів обліку, на 1 кв. метр загальної опалюваної площі відповідно до нормативної величини питомого теплового навантаження системи опалення в даному населеному пункті (рядок 12 додатка 5), та відповідної частини прибутку.

Розрахунок двоставкового тарифу на послуги з централізованого опалення проводиться окремо для кожної категорії споживачів.

Проте, в порушення вказаних вище вимог Правил розрахунку двоставкового тарифу та Порядку формування тарифів, розрахунок двоставкового тарифу на послуги з централізованого опалення позивача не містить інформації про приєднане теплове навантаження, а тариф розрахований з урахуванням опалювальної площі (м2).

Більше того, у ТОВ «Сумитеплоенерго» відсутня інформація про теплове навантаження об'єкта теплоспоживання, яке є необхідною умовою для проведення розрахунку двоставкових тарифів на послуги централізованого опалення згідно з Порядком формування тарифів.

За таких обставин, суд погоджується з висновком відповідача, що у 2008 та 2010 роках ТОВ «Сумитеплоенерго» при розрахунках двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення були порушені вимоги нормативно-правових актів, якими регулюється порядок розрахунку зазначених тарифів, оскільки розрахунки проводилися без врахування приєднаного теплового навантаження споживачів, внаслідок чого споживачі сплачували завищену річну вартість зазначених послуг.

При цьому, відповідачем було встановлено, що внаслідок неправильного розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення мешканцями ряду житлових будинків в м. Суми за період опалювального сезону було сплачено більше, ніж згідно з одноставковим тарифом на послуги централізованого опалення.

Натомість, згідно з листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.12.2010 № 12/20-7-1919 запровадження двоставкового тарифу не призводить до збільшення річної плати за послуги, а лише перерозподіляє її протягом року відповідно до реальних витрат, понесених підприємством, що не відповідає обставинам справи та тому розрахунку, що був розроблений та затверджений позивачем.

Отже, відповідач у спірному рішенні обґрунтовано дійшов висновку, що дії ТОВ «Сумитеплоенерго», які полягають у розрахунку двоставкових тарифів на послуги з централізованого опалення з порушенням порядку їх формування, що призвело до збільшення річної плати за послуги, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку централізованого опалення шляхом вчинення таких дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відтак, суд приходить до висновку, що рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 31-р/тк від 27.11.2013 р. прийнято у межах визначеним законом повноважень та за результатами повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи і правильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Як роз'яснено пунктом 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Таким чином, сплачений АМК судовий збір за подання апеляційних та касаційних скарг також покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 3, 4 рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 27.11.2013 № 31-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» - відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (40030, м. Суми, вул. Друга залізнична, буд. 10, ідентифікаційний код - 33698892) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, ідентифікаційний код - 00032767) 2 801 (дві тисячі вісімсот одну) грн. 60 коп. - судового збору за подання Антимонопольним комітетом України апеляційної та касаційної скарг.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 30.06.2016.

Суддя Бондарчук В.В.