ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" липня 2016 р.Справа № 924/481/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія C. B.

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Зернотрейдсервіс", м. Тернопіль

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов-Аграр" с. Сатанівка Городоцького району, Хмельницької області

про розірвання договору поставки №24/3 від 24.03.2015р. між ТОВ "Зернотрейдсервіс" та ТОВ "Сатанов-Аграр"

про стягнення 1933556,15грн. з яких 680000,00 грн. попередньої оплати, 1151835,61 грн. пені, 101720,54 грн. відсотків за користування чужими коштами

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 14.06.2016р.

від відповідача : не з'явився

В судовому засіданні, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Позивач ТОВ "Зернотрейдсервіс", м. Тернопіль звернувся з позовом до відповідача ТОВ "Сатанов-Аграр" с. Сатанівка Городоцького району, Хмельницької області про розірвання договору поставки №24/3 від 24.03.2015р. між ТОВ "Зернотрейдсервіс" та ТОВ "Сатанов-Аграр" та про стягнення 1933556,15грн., з яких 680000,00 грн. попередньої оплати, 1151835,61 грн. пені, 101720,54 грн. відсотків за користування чужими коштами відповідно до договору поставки №24/3 від 24.03.2015р.

Представник позивача подав заяву про відмову від позову в частині розірвання договору поставки №24/3 від 24.03.2015р. між ТОВ "Зернотрейдсервіс" та ТОВ "Сатанов-Аграр" та просить в цій частині позову припинити провадження по справі №924/481/16. Наслідки відмови від позовних вимог позивачу відомі.

Розглянувши відмову позивача від позову судом враховується, що відмова від позову чиї - небудь права та охоронювані законом інтереси не порушує, законодавству не суперечить та судом приймається.

Таким чином, предметом спору по справі є стягнення 1933556,15 грн. заборгованості за договором поставки №24/3 від 24.03.2015р.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, вважає їх правомірними та обґрунтованими.

Відповідач в судові засідання 15.06.2016р. та 04.07.2016р. не зявився, вимоги суду не виконав, щодо подачі відзиву на позов та направлення свого представника в судове засідання, причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Неявка в судове засідання господарського суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті та не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки. Тому, для уникнення зловживання правом з боку відповідача, враховуючи, що судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про слухання справи в суді, суд вважає за необхідне розглянути дану справу по суті, на підставі до ст. 75 ГПК України за наявними у ній документами.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Між ТОВ "Зернотрейдсервіс", м. Тернопіль (Покупець) та ТОВ "Сатанов-Аграр" с. Сатанівка Городоцького району, Хмельницької області (Постачальник) укладено договір поставки №24/3 від 24.03.2015р.

Відповідно до п.1.1, п.1.2 договору, постачальник зобов'язується в відповідні Сторонами строки поставити та передати у власність Покупця сою врожаю 2015 року, далі товар, по ціні, передбаченій даним договором, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити Товар. Поставка товару здійснюється партіями. Партія товару кількість товару, поставленого Постачальником на основі одної видаткової накладної чи товарно-транспортної чи залізнодорожної накладної.

Згідно п. 2.1 даного договору, загальна кількість Товару за цим договором становить 750 тонн (+/- 25% на вибір Покупця).

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2 договору, вказано, що попередня ціна за 1 тонну Товару на момент укладання даного договору становить 8750,00 грн. з НДС. Сторони зобовязанні узгодити до 15 жовтня 2015 року (не раніше 15 вересня 2015р.) остаточну ціну за 1 тону товару та суму доплати за 1 тону товару, що оформлюється відповідною додатковою угодою до договору, яке є невідємною частиною даного договору. Остаточна ціна за 1 тону товару встановлюється на основі ринкових цін на товар, які склалися в Тернопільському регіоні України на дату підписання додаткової угоди з врахуванням якісних показників товару після його поставки мінус 300,00 грн. за тону.

Згідно п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договору, Постачальник забезпечує поставку Товару автомобільним і / або залізничним транспортом узгодженими Сторонами партіями на умовах ОАР (доставлено до місця призначення ...) згідно ІНКОТЕРМС (редакція 2010р.) чи само вивозом (по бажанню Покупця). Місце поставки товару обумовлюється в додатковій угоді до даного договору. Строк поставки товару з 1 жовтня 2015р. по 31 жовтня 2015 року включно.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 даного договору, розрахунки між сторонами проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника з використанням платіжних доручень в національні й валюті України гривні. Покупець проводить оплату на протязі пяти банківських днів з моменту підписання сторонами даного договору.

Згідно п.п. 8.3, 8.4 Договору, у випадку порушення строків поставки товару (п. 4.3 договору) Постачальник сплачує Покупцю неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення. У випадку порушення Постачальником термінів поставки Товару за умови здійснення з боку Покупця попередньої оплати, Постачальник зобов'язаний виплатити Покупцю відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 30 % від суми попередньої оплати за кожний день прострочки. Постачальник зобовязаний повернути Покупцю всі сплачені грошові кошти на протязі 2-х банківських днів з моменту отримання від Покупця письмової чи факсової вимоги про повернення грошових коштів.

10.04.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду до даного договору поставки № 24/3 від 24.03.2015р..

Відповідно до п. 1 додаткової угоди, сторони прийшли до згоди змінити попередню ціну за 1 тону товару, визначену п. 3.1 договором та встановити її в розмірі 7000,00 грн.

Позивач вчасно та у повному обсязі виконав умови договору, перерахувавши на рахунок відповідача попередню оплату в розмірі 680000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 84 від 27.03.2015р. на суму 350000,00 грн., №115 від 23.04.2015р. на суму 150000,00 грн., №128 від 08.05.2015р. на суму 50000,00 грн., №131 від 15.05.2015р. на суму 20000,00грн., №138 від 22.05.2015р. на суму 80000,00 грн., №166 від 26.06.2015р. на суму 18000,00 грн., №167 від 02.07.2015р. на суму 12000,00 грн.

Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, а саме не поставив товар та не повернув сплачені згідно платіжних доручень № 84 від 27.03.2015р., №115 від 23.04.2015р., №128 від 08.05.2015р., №131 від 15.05.2015р., №138 від 22.05.2015р., №166 від 26.06.2015р., №167 від 02.07.2015р. кошти в сумі 680000,00 грн.

Позивач 28.12.2015р. на адресу відповідача надіслав претензію №28/12-1 про необхідність повернути грошові кошти, яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з останнього попередньої оплати в сумі 680000,00 грн., 1151835,61 грн. пені та 101720,54 грн. відсотків за користування грошовими коштами.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається таке:

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №24/3, за умовами якого постачальник зобов'язується в відповідні Сторонами строки поставити та передати у власність Покупця сою врожаю 2015 року, далі товар, по ціні, передбаченій даним договором, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити Товар. Поставка товару здійснюється партіями. Партія товару кількість товару, поставленого Постачальником на основі одної видаткової накладної чи товарно-транспортної чи залізнодорожної накладної.

Згідно зі ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається за винятком випадків, передбачених законодавством.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Якщо зустрічне виконання обовязку здійснено однією з сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обовязку, друга сторона повинна виконати свій обовязок.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2 договору, вказано, що попередня ціна за 1 тонну Товару на момент укладання даного договору становить 8750,00 грн. з НДС. Сторони зобовязанні узгодити до 15 жовтня 2015 року (не раніше 15 вересня 2015р.) остаточну ціну за 1 тону товару та суму доплати за 1 тону товару, що оформлюється відповідною додатковою угодою до договору, яке є невідємною частиною даного договору. Остаточна ціна за 1 тону товару встановлюється на основі ринкових цін на товар, які склалися в Тернопільському регіоні України на дату підписання додаткової угоди з врахуванням якісних показників товару після його поставки мінус 300,00 грн. за тону.

На виконання умов договору, позивачем здійснено попередню оплату на поточний рахунок відповідача в сумі 680000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 84 від 27.03.2015р., №115 від 23.04.2015р., №128 від 08.05.2015р., №131 від 15.05.2015р., №138 від 22.05.2015р., №166 від 26.06.2015р., №167 від 02.07.2015р.

У відповідності до ст.538 Цивільного кодексу України, при зустрічному виконанні зобовязання сторони повинні виконувати свої обовязки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту.

Якщо зустрічне виконання обовязку здійснено однією з сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обовязку, друга сторона повинна виконати свій обовязок.

Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання відповідач належним чином не виконав, товар не поставив позивачу та не повернув попередню оплату в сумі 680000,00 грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України в разі якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач просить стягнути з відповідача 680000,00 грн., які були перераховані в якості попередньої оплати.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 680000,00 грн., що підтверджена належними доказами та підлягає задоволенню.

Згідно ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та збитків. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.(ст. 614 ЦК України).

Обовязок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання передбачено ст. 230 ГК України.

Так, даною статтею передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 цього ж кодексу, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту п.8.3 договору, у випадку порушення строків поставки товару (п. 4.3 договору) Постачальник сплачує Покупцю неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення.

Позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 01.11.2015р. по 01.05.2016р. в сумі 1151835,61 грн.

В свою чергу, позов в частині стягнення з відповідача пені, суд вважає за необхідне задовольнити частково на суму 1141119,47 грн., у зв`язку з проведеною судом перевіркою правильності нарахування пені. В позові, в частині стягнення з відповідача пені на суму 10716,14 грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до п. 8.4 договору, позивачем нараховано відповідачу відсотків за користування чужими грошовими коштами за період з 01.11.2015р. по 01.05.2016р. в сумі 101720,54 грн.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (частина друга статті 536 ЦК України).

Відповідно до пункту п.8.4 договору, у випадку порушення Постачальником термінів поставки Товару за умови здійснення з боку Покупця попередньої оплати, Постачальник зобов'язаний виплатити Покупцю відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 30 % від суми попередньої оплати за кожний день прострочки.

Разом із тим, проценти за користування грошовими коштами, передбачені пунктом 8.4. договору, як плата за користування чужими грошовими коштами, за своєю правовою природою підпадають під визначення неустойки, а саме, пені, згідно статті 549 ЦК України частина третя якої встановлює, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У свою чергу пунктом 8.3. договору поставки сторони вже передбачили нарахування пені в розмірі двох облікових ставок Національного банку України від несплаченої покупцем суми за кожний день прострочення.

Зазначене дає можливість дійти висновку про те, що умовами договору передбачене подвійне стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязання покупцем, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України відповідно до якої, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 24.12.2013р. №3-37гс13 та від 01.07.2014р. №3-31гс14, №3-32гс14.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що нарахування позивачем 101720,54 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами є безпідставними, відповідно в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 45,12, 13, 33, 44, 49, п. 4 ст. 80, ст. 82-85, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Зернотрейдсервіс", м. Тернопіль до товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов-Аграр" с. Сатанівка Городоцького району, Хмельницької області про розірвання договору поставки №24/3 від 24.03.2015р. між ТОВ "Зернотрейдсервіс" та ТОВ "Сатанов-Аграр" про стягнення 1933556,15грн., з яких 680000,00 грн. попередньої оплати, 1151835,61 грн. пені, 101720,54 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанов-Аграр" (с. Сатанівка, Городоцького району, Хмельницької області, вул. Заводська,3, код 31328702) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Зернотрейдсервіс", (АДРЕСА_1, код 38980102) 680000,00 грн. (шістсот вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) попередньої оплати, 1141119,47 грн. (один мільйон сто сорок одна тисяча сто девятнаждцять гривень 47 коп.) пені, 27316,80 грн. (двадцять сім тисяч триста шістнадцять гривень 80 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі в частині розірвання договору поставки №24/3 від 24.03.2015р. між ТОВ "Зернотрейдсервіс" та ТОВ "Сатанов-Аграр" припинити.

В позові в частині стягнення 10716,14 грн. пені та 101720,54 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами відмовити.

Повний текст складено 06.07.2016р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (46002, М. Тернопіль, АДРЕСА_2)

3 - відповідачу (с. Сатанівка, Городоцького р-ну, Хмельницької обл., вул. Заводська, 3) (прост.)