КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р. Справа№ 910/6418/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

За участю представників сторін:

Від позивача: представник не з'явився,

Від відповідача: Дубко Р.В. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком"

на рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2016 року

у справі № 910/6418/16 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком"

до Приватного акціонерного товариства "Київстар"

про визнання договору № 1-2045/11 від 01.12.2011 року частково

недійсним

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київстар" про визнання п. 5.1. договору про надання телекомунікаційних послуг № 1-2045/11 від 01.12.2011 року недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що зміст п. 5.1. договору суперечить п. 14 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про телекомунікації" та п.п. 7 п. 28 "Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг", затверджених постановою КМУ № 720 від 09.08.2005 (в редакції станом на 01.12.2011) і тим самим порушує права абонента в частині додержання оператором норм законодавства України, у зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 215, 203 ЦК України має бути визнаний недійсним.

Крім цього, позивач, посилаючись на ст. 229 ЦК України, стверджує, що, укладаючи договір, суттєво помилився в природі обов'язків оператора, які викладені в п. 5.1. договору та помилився щодо відповідності цього пункту законодавству України, яке діяло на час укладення договору.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.04.2016 року у справі № 910/6418/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, крім підстав зазначених у позовній заяві, посилається на те, що суд першої інстанції не дав йому можливості ознайомитися з відзивом на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти її вимог заперечує та просить суд залишити без задоволення.

Позивачем не використано наданого йому законом права на участь його представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Причин неявки суду не повідомлено. Матеріали справи містять докази належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання, а саме поштове повідомлення № 14806150.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника відповідача, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Телеком", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Київстар" (оператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком" (абонент) було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг № 1-2045/11, за умовами якого оператор зобов'язується надавати абоненту телекомунікаційні послуги, що передбачені у відповідних замовленнях, а абонент зобов'язується своєчасно їх оплачувати.

Згідно з п. 5.1. договору про зміну тарифів абонент повідомляється шляхом розміщення на інтернет-сайті оператора відповідного повідомлення та/або шляхом направлення абоненту письмового повідомлення. Додатково повідомлення може здійснюватись шляхом публікації оголошення у рекламних розділах газет "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Як передбачено ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як на підставу визнання п. 5.1. договору недійсним, позивач посилається на те, що він суперечить п. 14 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про телекомунікації" та п.п. 7 п. 28 "Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг", затверджених постановою КМУ № 720 від 09.08.2005 (в редакції станом на 01.12.2011) і тим самим порушує права абонента в частині додержання оператором норм законодавства України, у зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 215, 203 ЦК України має бути визнаний недійсним.

Крім цього, позивач, посилаючись на ст. 229 ЦК України стверджує, що укладаючи договір суттєво помилився в природі обов'язків оператора, які викладені в п. 5.1. договору та помилився щодо відповідності цього пункту законодавству України, яке діяло на час укладення договору.

Згідно з п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів на момент їх вчинення недійсними та настання відповідних наслідків (відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору).

Законодавство України про телекомунікації складається з Конституції України, Закону України "Про телекомунікації" та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері.

Відповідно до п. 14) ч. 1 ст. 39 Закону України "Про телекомунікації" оператори телекомунікацій зобов'язані оприлюднювати тарифи на телекомунікаційні послуги, що встановлюються самим оператором, не пізніше ніж за сім календарних днів до їх введення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 720 від 09.08.2005 затверджено Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг (далі - Правила).

Згідно п.п. 7 ч. 1 п. 28 Правил (в редакції чинній на 01.12.2011) оператор зобов'язаний оприлюднювати в засобах масової інформації або доводити письмово до відома споживачів тарифи на телекомунікаційні послуги, що встановлюються ним самостійно, не пізніше ніж за сім календарних днів до їх запровадження.

За змістом 5.1. договору абонент повідомляється шляхом розміщення на інтернет-сайті оператора відповідного повідомлення та/або шляхом направлення абоненту письмового повідомлення. Додатково повідомлення може здійснюватись шляхом публікації оголошення у рекламних розділах газет "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положення п. 5.1. договору не суперечать вимогам п. 14 ст. 39 Закону України "Про телекомунікації" та п.п. 7 п. 28 "Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг".

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи встановлені вище обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, підписуючи редакцію договору, позивач фактично погодився з передбаченими цим договором умовами, в тому числі з п. 5.1. договору. Позивач на момент його укладення не скористався наданим йому законом правом за наявності заперечень щодо окремих умов правочину скласти протокол розбіжностей, як це передбачено ч. 4 ст. 181 ГКУ.

Крім цього, не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що він суттєво помилився в природі обов'язків оператора, які викладені в п. 5.1. договору, враховуючи наступне.

За приписами ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину. Обов'язок доведення відповідних обставин покладається на позивача.

Не має правового значення помилка у мотивах правочину (тобто в обставинах, у зв'язку з якими особа вчиняє правочин) або незнання стороною правочину норм законодавства.

Однак, судова колегія з умов спірного п. 5.1. договору не вбачає присутність помилки, яка зачіпає природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням.

Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем належними засобами доказування не доведено порушення його прав та в чому ці порушення полягають з боку відповідача щодо спірного пункту договору.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком" є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матераілів справи, відповідач просив суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

В силу ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що право позивача відповідачем не порушено, судова колегія приходить до висновку про те, що в позові слід відмовити з його необґрунтованості, а не через пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апелянтом належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду, яким у позові відмовлено, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком" на рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 21.04.2016 року у справі № 910/6418/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/6418/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.О. Алданова

С.Я. Дикунська