ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.06.16 Справа № 904/3036/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "УКПРОМВПРОВАДЖЕННЯ", м. Київ

до приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД", м. Дніпропетровськ

про стягнення 2 615 915,73 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №05-юр від 11.01.2016

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "УКПРОМВПРОВАДЖЕННЯ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" про стягнення 2 826 155,73 грн. за договором поставки №15056т від 26.11.2016.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2016 порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду суддею Мартинюком С.В.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мартинюк С.В.) від 20.04.2016 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "УКПРОМВПРОВАДЖЕННЯ" про застосування заходів до забезпечення позовної заяви задоволено; накладено арешт на грошові кошти приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" в межах суми позовної заяви - 2 826 155,73 грн., які знаходяться на всіх поточних рахунках приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД".

Розпорядженням №365 керівника апарату суду від 25.05.2016, у зв'язку із задоволенням заяви судді Мартинюка С.В. про самовідвід, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл справи по вх. №4-3065/16 №904/3036/16, за результатами проведення якого справу №904/3036/16 передано для розгляду судді Назаренко Н.Г.

Розпорядженням №368 керівника апарату суду від 27.05.2016, в зв'язку з знаходженням у відпустці судді Назаренко Н.Г., відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл справи по вх. №4-3065/16 №904/3036/16, за результатами проведення якого справу №904/3036/16 передано для розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2016 справа №904/3036/16 прийнята до провадження суддею Соловйовою А.Є.

16.06.2016 Позивач подав заяву вих. №403 від 14.06.2016 про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги були зменшені до 2 615 915,73 грн.

Заява про зменшення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

В судовому засіданні 16.06.2016 оголошувалась перерва до 21.06.2016 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків оплати за поставлений товар. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір поставки №15056т від 26.11.2015, специфікацію №1 до нього, видаткові накладні №2387 від 25.11.2015, №2571 від 15.12.2015, №2693 від 28.12.2015, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей №1483 від 26.11.2015, №1682 від 15.12.2015, №1773 від 28.12.2015, банківські виписки від 04.12.2015.

Позивач керуючись п.п.7.1., 11.4. ОСОБА_2, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача заборгованість за поставлений товар в сумі 2 419 200,00 грн., три процентів річних у сумі 10 877,96 грн., інфляційні втрати в сумі 26 294,40 грн., пеню в сумі 159 543,37 грн.

Відповідач у призначене на 21.06.2016 судове засідання не зявився; відзив на позовну заяву не надав; про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (представник Відповідача ОСОБА_3 (довіреність №74 від 31.12.2015) був присутній в попередньому судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання від 16.06.2016 по справі №904/3036/16). 21.06.2016 від Відповідача факсимільним звязком надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з неможливістю представника Відповідача прибути в судове засідання через призначення наради вищим органом товариства у м. Києві.

Представник Позивача заперечив проти задоволення клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.

Суд залишив без задоволення клопотання Відповідача з огляду на таке.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю його представника (з причин, повязаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-пятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-35 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що провадження у даній справі порушено 20.04.2016, справа №904/3036/16 перебуває на розгляді в господарському суді Дніпропетровської області два місяці, наявність у Відповідача достатнього часу для обґрунтування своєї правової позиції щодо заявлених вимог та надання відповідних доказів, а також з огляду на те, що Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у клопотанні (наявність наради, призначеною вищим органом товариства у м. Києві), неможливості заміни представника на іншого і неможливості розгляду справи без участі представника Відповідача, суд дійшов висновку, що клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні, що відбулось 16.06.2016, представник Відповідача позовні вимоги визнав в сумі основного боргу, заявив усне клопотання про зменшення пені та розстрочення виконання рішення суду.

В судовому засіданні 21.06.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2015 товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «УКРПРОМВПРОВАДЖЕННЯ» (Позивач, Постачальник) та приватне акціонерне товариство «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» (Відповідач, Замовник) уклали договір поставки №15056т (надалі Договір) відповідно до умов якого Постачальник зобовязався поставити і передати у власність Замовника ОСОБА_4, вказаний у специфікації, що є невідємною частиною цього ОСОБА_2, а Замовник зобовязався прийняти та оплатити поставлений товар на умовах даного ОСОБА_2 (п.1.1. ОСОБА_2).

Відповідно до п.7.1. ОСОБА_2, розрахунки проводяться у безготівковому порядку на рахунок Постачальника. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 60 календарних днів з дня поставки на підставі отриманого від Постачальника рахунку.

Виходячи з наданих Позивачем ОСОБА_2, ОСОБА_5 №1 до нього, Сторони домовились про поставку секцій охолодження (7317.000СБ) (надалі ОСОБА_4) у кількості 320 шт. загальною вартістю 3 505 920,00 грн. з ПДВ.

Позивач свої зобовязання за ОСОБА_2 виконав в повному обсязі, поставив Відповідачу ОСОБА_4 у кількості 320 шт. загальною вартістю 3 505 920,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №2387 від 25.11.2015, №2571 від 15.12.2015, №2693 від 28.12.2015, довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей №1483 від 26.11.2015, №1682 від 15.12.2015, №1773 від 28.12.2015, та не заперечується Відповідачем.

Виходячи з умов укладеного ОСОБА_2, а саме п.7.1., строк оплати поставленого Позивачем ОСОБА_4 станом на дату розгляду справи є таким, що настав.

Проте Відповідач оплату поставленого ОСОБА_4 здійснив частково в сумі 1 086 720,00 грн., та з порушенням строку, встановленого п.7.1. ОСОБА_2. Отже заборгованість Позивача перед Відповідачем становить 2 419 200,00 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків здійснення розрахунку за поставлений ОСОБА_4, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 2 419 200,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 10 877,96 грн. за загальний період прострочення з 15.02.2016 по 14.04.2016, та інфляційні втрати в сумі 26 294,40 грн. за березень 2016 року.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати за поставлений ОСОБА_4, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, в сумі 26 294,40 грн. Що стосується 3% річних, то за розрахунком суду їх розмір за визначений Позивачем період прострочення становить 10 848,23 грн. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково, в сумі 10 848,23 грн.

Згідно з п. 11.4. ОСОБА_2, у випадку порушення Замовником строків оплати за товар, Замовник сплачує Постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого в строк ОСОБА_4, за кожний день прострочення.

За розрахунком Позивача, розмір пені за загальний період прострочення з 15.02.2016 по 14.04.2016 становить 159 543,37 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Господарським судом встановлено, що зобовязання з оплати поставленого ОСОБА_4 (остаточний розрахунок) Відповідачем не виконано.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що розмір пені за заявлений Позивачем період прострочення з 15.02.2016 по 14.04.2016 становить 159 107,47 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 159 107,47 грн.

Що стосується усного клопотання Відповідача про зменшення пені та розстрочення виконання рішення, суд, відмовляючи в задоволенні заявленого клопотання виходив з такого.

Пунктами 3, 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України встановлено право суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобовязання, а також відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

За змістом п.7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-яким конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних осіб та к і юридичних стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В той же час, оскільки Відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені та розстрочення виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для його задоволення.

При цьому суд звертає увагу, що Відповідач не позбавлений права звернутись до господарського суду із заявою про надання розстрочення виконання рішення суду в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Академіка Белелюбського, будинок 7, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «УКРПРОМВПРОВАДЖЕННЯ» (01133, м. Київ, провулок Лабораторний, будинок 1, офіс 400, ) 2 419 200,00 грн. основного боргу, 10 848,23 грн. 3% річних, 26 294,40 грн. інфляційних втрат, 159 107,47 грн. пені, 39 231,75 грн. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.06.2016.

Суддя ОСОБА_6