РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016Справа №910/9924/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД»
до про Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» стягнення страхового відшкодування в розмірі 4 071 грн. 73 коп.
Представники:

від Позивача: Бригадир Ю.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Томін О.О. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (надалі також - «Відповідач») про стягнення страхового відшкодування в розмірі 4 071 грн. 73 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» на підставі Договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів програма «Комплекс» (один транспортний засіб) №696 від 27.02.2013 року внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. 02.01.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу боргових зобов'язань, відповідно до умов якого Продавець продав (переуступив) Покупцю права на регресні вимоги, який включає в себе регресні справи (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього Договору), а Покупець прийняв такі регресні вимоги та зобов'язався сплатити на користь Продавця винагороду. Позивач зазначає, що відповідальність водія транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3458843, а тому Позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на Відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.05.2016 року порушено провадження у справі № 910/9924/16, судове засідання призначено на 15.06.2016 року.

14.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 31.05.2016 року.

15.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла довідка, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору.

15.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

15.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова».

15.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додатку №1 до договору купівлі - продажу боргових зобов'язань.

В судовому засіданні 15 червня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, розглянувши клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова», зазначає наступне.

Статтею 27 Господарського процесуального кодексу України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Однак, Суд звертає увагу на те, що Відповідачем не наведено належних обґрунтувань щодо того, як рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова», а тому клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 15 червня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

27 лютого 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» (Страховик) та ОСОБА_3 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів програма «Комплекс» (один транспортний засіб) №696, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2013 року по вул. Копилівській, 2б у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що підтверджується Довідкою про дорожньо - транспортну пригоду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований автомобіль «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 11.07.2013 року у справі №758/8872/13-п ОСОБА_4, водія транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до Страхового акту № 608 від 27.07.2013 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова» здійснило виплату страхового відшкодування Страхувальнику в розмірі 4 071 грн. 73 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 12460 від 02.08.2013 року.

Відповідно до інформації наданої МТСБУ на запит Суду, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент настання страхової події була застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3458843, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 510 гривень 00 копійок.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що 02.01.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу боргових зобов'язань, відповідно до умов якого Продавець продав (переуступив) Покупцю права на регресні вимоги, який включає в себе регресні справи (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього Договору), а Покупець прийняв такі регресні вимоги та зобов'язався сплатити на користь Продавця винагороду. Відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої становить 4 071 грн. 73 коп. відповідно до встановлених Полісом № АВ/3458843 лімітів відшкодування по майну та франшизи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» на виконання зобов'язань за Договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів програма «Комплекс» (один транспортний засіб) №696 від 27.02.2013 року, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було відшкодовано на користь Страхувальника 4 071 грн. 73 коп.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Таким чином, Суд зазначає, що до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

02.01.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу боргових зобов'язань, відповідно до умов якого Продавець продав (переуступив) Покупцю права на регресні вимоги, який включає в себе регресні справи (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього Договору), а Покупець прийняв такі регресні вимоги та зобов'язався сплатити на користь Продавця винагороду.

Згідно з п.3.2 Договору загальна кількість регрес них справ відповідно до Додатку №1 становить 410.

Відповідно до п.3.3 Договору права, що переходять до Покупця за регрес ними вимогами у зв'язку з продажем регрес них справ: Покупець набуває усі права вимоги за регрес ними вимогами, що є дійсними на дату підписання договору, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій та будь - які інші платежі; право нараховувати проценти на штрафні санкцій на суму основного боргу за регресними вимогами з дати підписання договору.

Як вбачається з Додатку №1 до Договору купівлі - продажу боргових зобов'язань від 02.01.2014 року Продавець передав, а Покупець прийняв регресні справи, зокрема, за Договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів програма «Комплекс» (один транспортний засіб) №696 від 27.02.2013 року, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що до Позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, на підставі Договору купівлі - продажу боргових зобов'язань від 02.01.2014 року.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, вина особи, яка керувала транспортним засобом «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку Постановою Подільського районного суду м. Києва від 11.07.2013 року у справі №758/8872/13-п, якою ОСОБА_4, водія транспортного засобу «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацем 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов»язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі №3-50гс15.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 23 серпня 2011 року у справі № 42/92.

Згідно зі статтею 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо відсутності належним чином оформленого додатку №1 до договору купівлі - продажу боргових зобов'язань від 02.01.2014 року, оскільки в судовому засіданні 15.06.2016 року представником Позивача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи вказаного додатку №1, підписаного уповноваженими представниками Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» й скріпленого печатками підприємств, яке Судом розглянуто та задоволено.

Отже, враховуючи визначені Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3458843 розміри лімітів відповідальності та франшизи, Суд приходить до висновку, що Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу витрати в розмірі 3 561 грн. 73 коп. (4 071 грн. 73 коп. сума страхового відшкодування - 510 грн. 00 коп. франшизи)

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ БІЛОРУСЬКА, будинок 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 20344871) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» (02002, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЄВГЕНА СВЕРСТЮКА, будинок 11, офіс 2, Ідентифікаційний код юридичної особи 39033190) 3 561 (три тисячі п'ятсот шістдесят одна) грн. 73 (сімдесят три) коп. та судовий збір у розмірі 1 205 (одна тисяча двісті п'ять) грн. 40 (сорок) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 17 червня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин