КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа№ 910/2747/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Буравльова С.І.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Олексін С.С. - представник за довіреністю від 25.01.2016 року;

від відповідача: Мосійчук Я.І. - представник за довіреністю від 11.04.2014 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 11.03.2016 року

у справі № 910/2747/16 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

про визнання недійсними умов договорів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що положення п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013 суперечать п. 3 ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" та Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ", оскільки передбачають умови, які можуть надати Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" додаткові можливості у порівнянні з правами інших власників облігацій, а саме право на стягнення пені у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати продавцем покупцю відсоткового доходу за цінні папери та/або непогашення, неповного або несвоєчасного погашення номінальної вартості цінних паперів відповідно до умов Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" та рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" про закрите (приватне) розміщення облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" від 29.03.2013, протокол № 63.

При цьому, позивач зазначив, що чинним законодавством, а також Проспектом емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ", не передбачено право власника цінних паперів на стягнення пені у разі порушення емітентом зобов'язань за Проспектом емісії облігацій щодо виплати відсоткового доходу та погашення номінальної вартості цінних паперів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 року по справі № 910/2747/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 року по справі № 910/2747/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що п. 3.3 спірних договорів суперечить положенням Проспекту емісії і п. 3 ст. 1 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», відповідно до якого умови для всіх власників облігацій є однаковими.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" прийнято до провадження колегією суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий), Мартюк А.І., Синиця О.Ф. та розгляд справи призначено на 18.05.2016 року.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у зв'язку із перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, справу № 910/2747/16 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 18.05.2016 року, справу № 910/2747/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 року справу № 910/2747/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Буравльов С.І. та призначено до розгляду на 08.06.2016 року.

У зв'язку із перебуванням головуючої судді Дідиченко М. А. в період з 08.06.2016 року по 10.06.2016 року у відпустці, колегія суддів призначила іншу дату судового засідання - 29.06.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 29.06.2016 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.06.2016 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" (продавець) укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № 455-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 456-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 457-дд/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 458-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 459-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 460-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 461-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 462-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 463-ДД/2013 (надалі - договори купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частин 1 та 4 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" випуск цінних паперів - сукупність певного виду емісійних цінних паперів одного емітента, однієї номінальної вартості, які мають однакову форму випуску і міжнародний ідентифікаційний номер, та забезпечують їх власникам однакові права незалежно від часу придбання і способу їх емісії.

Згідно із п. 1.1 договорів купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013 продавець зобов'язується продати (передати у власність покупця), а покупець - купити (прийняти у продавця та оплатити) облігації іменні відсоткові звичайні (незабезпечені), емітентом яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСУ", період погашення з 22.04.2015 по 24.04.2015, загальною кількістю 250000 шт., загальною вартістю 250000000 грн. 00 коп. (відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів № 463-ДД/2013 від 24.04.2013 - загальна кількість цінних паперів становить 243644 шт., загальна вартість - 243644000 грн. 00 коп.).

Відповідно до п. 3.8 Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" виплата відсоткового доходу за облігаціями здійснюється в національній валюті України (гривні) самостійно емітентом на підставі зведеного облікового реєстру власників облігацій, складеного депозитарієм на кінець операційного дня, що передує даті виплати відсоткового доходу по облігаціям, та наданого на день виплати відсоткового доходу за адресою: Україна, 02002, м. Київ, вул. Челябінська 5а (з урахуванням внесених до Проспекту емісії облігацій змін).

Графік (початок відсоткового періоду, кінець відсоткового періоду, дати виплати відсоткового доходу, кількість днів у процентному періоді, відсоткова ставка, сума відсоткового доходу) виплати відсоткового доходу вказаний Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" у п. 3.8 Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ".

Відповідно до п. 3.9 Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" погашення облігації здійснюється в національній валюті України (гривні) самостійно емітентом на підставі зведеного облікового реєстру, складеного депозитарієм на кінець операційного дня, що передує даті початку погашення облігацій та наданого емітенту на дату початку погашення облігацій за адресою: Україна, 02002, м. Київ, вул. Челябінська 5а; дата початку погашення облігацій - 17.03.2017; дата закінчення погашення облігацій - 19.03.2017 (з урахуванням внесених до Проспекту емісії облігацій змін).

Згідно із п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013 у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати продавцем покупцю відсоткового доходу за ЦП та/або непогашення, неповного або несвоєчасного погашення номінальної вартості ЦП в обсягах та у строки, що зазначені у рішенні Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" про закрите (приватне) розміщення облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" від 29.03.2013, протокол № 63, та проспекті емісії ЦП Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ", зареєстрованому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку 12.04.2013 (тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій, видане Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, реєстраційний номер 55/2/2013-Т від 12.04.2013), продавець сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення продавцем платежу за ЦП. Пені нараховується на суму простроченого продавцем платежу за ЦП.

Звертаючись до суду першої інстанції, позивач зазначив, що відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" випуск цінних паперів - це сукупність певного виду емісійних цінних паперів одного емітента, однієї номінальної вартості, які мають однакову форму випуску і міжнародний ідентифікаційний номер, та забезпечують їх власникам однакові права незалежно від часу придбання і способу їх емісії.

Однак, як стверджує позивач, положення п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013 суперечать п. 3 ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" та Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ", оскільки передбачають умови, які можуть надати Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" додаткові можливості у порівнянні з правами інших власників облігацій, а саме право на стягнення пені у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати продавцем покупцю відсоткового доходу за ЦП та/або непогашення, неповного або несвоєчасного погашення номінальної вартості ЦП відповідно до умов Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" та рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" про закрите (приватне) розміщення облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" від 29.03.2013, протокол № 63.

При цьому, позивач зазначив, що чинним законодавством а також Проспектом емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Есу" не передбачено право власника цінних паперів на стягнення пені у разі порушення емітентом зобов'язань за Проспектом емісії облігацій щодо виплати відсоткового доходу та погашення номінальної вартості цінних паперів.

З огляду на вищевикладене, на підставі ст. 215 та ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, позивач просив суд визнати договір купівлі-продажу цінних паперів № 455-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 456-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 457-дд/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 458-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 459-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 460-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 461-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 462-ДД/2013, договір купівлі-продажу цінних паперів № 463-ДД/2013 недійсними в частині п. 3.3 вказаних договорів.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбаченими законом.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Відповідно до статті 194 Цивільного кодексу України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов'язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом емісії (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).

Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" емітент, у порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, може розміщувати відсоткові, цільові та дисконтні облігації. Відсоткові облігації - облігації, за якими передбачається виплата відсоткових доходів.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" погашення відсоткових та дисконтних облігацій здійснюється виключно грошима. Погашення цільових облігацій здійснюється шляхом передачі товарів та/або надання послуг, а також сплати коштів власнику таких облігацій у випадках та порядку, передбачених проспектом емісії облігацій (для державних облігацій України - умовами їх розміщення).

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" передбачено, що проспект емісії цінних паперів - документ, що містить інформацію про розміщення цінних паперів та інші відомості, передбачені цим та іншими законами, що визначають особливості розміщення певних видів цінних паперів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" випуск цінних паперів - сукупність певного виду емісійних цінних паперів одного емітента, однієї номінальної вартості, які мають однакову форму випуску і міжнародний ідентифікаційний номер, та забезпечують їх власникам однакові права незалежно від часу придбання і способу їх емісії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що однаковими правами власників цінних паперів (зокрема, відсоткових облігацій), згідно із Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" є встановлення однакових прав на повернення номінальної вартості облігацій та виплату доходу за облігаціями.

При цьому, п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013 не визначає будь-яких інших (відмінних) прав Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", аніж ті, які визначені Законом України "Про цінні папери та фондовий ринок" та Проспектом емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Есу".

Відповідно до п. 3.4 Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Есу" власники облігацій мають право: купувати та продавати облігації на вторинному біржовому та позабіржовому ринку серед визначеного п. 3.5.3 цього Проспекту кола осіб після реєстрації Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку Звіту про результати розміщення облігацій та видачі Свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій підприємств; отримати номінальну вартість облігацій при настанні строку їх погашення; пред'явити облігації до викупу емітентом на умовах, визначених у цьому Проспекті емісії; пред'явити облігації до дострокового погашення у разі прийняття емітентом такого рішення, відповідно до умов визначених у цьому Проспекті емісії; отримувати відсотковий дохід у вигляді нарахованих відсотків на номінальну вартість облігацій в кінці кожного відсоткового періоду; здійснювати інші операції, що не суперечать чинному законодавству України та умовам емісії облігацій.

В свою чергу, відповідно до ч. 10 ст.30 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" за невиконання умов проспекту емісії цінних паперів, зареєстрованого у встановленому порядку, емітент таких цінних паперів несе відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Таким чином, способи забезпечення зобов'язань - це встановлені законом чи договором забезпечувальні засоби майнового характеру, що існують, як правило, у вигляді акцесорних зобов'язань, які спрямовані на стимулювання боржника до здійснення виконання та/або іншим чином гарантують захист майнового інтересу кредитора у разі неспроможності боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, у випадку невиконання або неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань за Проспектом емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Есу", а саме в частині сплати відсотків та погашення вартості облігацій, позивач повинен нести відповідальність, встановлену договором або законом.

Так, як стверджує позивач, положеннями Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" та Проспектом емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Есу" не передбачено сплати пені позивачем у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати продавцем покупцю відсоткового доходу за ЦП та/або непогашення, неповного або несвоєчасного погашення номінальної вартості ЦП, у зв'язку з чим, на думку позивача, п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013 про стягнення пені за невиконання чи неналежне виконання вказаних зобов'язань суперечать положенням чинного законодавства України, та є недійсними.

Як встановлено колегією суддів, відповідно до п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013 у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати продавцем покупцю відсоткового доходу за ЦП та/або непогашення, неповного або несвоєчасного погашення номінальної вартості ЦП в обсягах та у строки, що зазначені у рішенні Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Есу" про закрите (приватне) розміщення облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Есу" від 29.03.2013, протокол № 63, та проспекті емісії ЦП Товариства з обмеженою відповідальністю "Есу", зареєстрованому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку 12.04.2013 (тимчасове свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій, видане Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, реєстраційний номер 55/2/2013-Т від 12.04.2013), продавець сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення продавцем платежу за ЦП. Пені нараховується на суму простроченого продавцем платежу за ЦП.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому, у частині 1 ст. 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тобто, сторони на власний розсуд у кожному окремому договорі погодили, що у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати продавцем покупцю відсоткового доходу за ЦП та/або непогашення, неповного або несвоєчасного погашення номінальної вартості ЦП продавець (позивач) сплачує покупцю (відповідачу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення продавцем платежу за ЦП.

При цьому, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що ані у Законі України "Про цінні папери та фондовий ринок", ані у Проспекті емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "Есу" не міститься заборони на укладення договорів купівлі-продажу цінних паперів з умовами про відповідальність продавця у вигляді пені за невиконання чи неналежне виконання умов договорів купівлі-продажу цінних паперів.

Більш того, умова п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013 про відповідальність продавця за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за договорами у вигляді пені відповідає положенням чинного законодавства України, зокрема, положенням Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів априходить до висновку, що положення п. 3.3 договорів купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013 не суперечать п. 3 ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" та Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ", оскільки не передбачають умови, які можуть надати Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" додаткові можливості у порівнянні з правами інших власників облігацій, а направлені на забезпечення належного виконання зобов'язань позивачем (продавцем) умов вказаних договорів та спрямовані на захист інтересів відповідача від порушень позивачем взятих на себе зобов'язань.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Що стосується тверджень апелянта щодо припинення зобов'язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів від 24.04.2013 у зв'язку з їх повним виконанням, то колегія суддів зазначає, що факт припинення (у випадку такого припинення) зобов'язань за вказаними договорами не стосується предмету спору у даній справі, а отже не входить до предмету дослідження судом.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 року у справі № 910/2747/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 року у справі № 910/2747/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/2747/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді С.І. Буравльов

Є.Ю. Пономаренко