ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р.Справа № 915/120/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Роскосметика»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року

у справі №915/120/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Роскосметика»

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Роскосметика»

про стягнення штрафних санкцій за договором поставки №01318 від 01.07.2008р. в сумі 198809,89 грн.,

встановив:

У лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Торгівельний Дім «Роскосметика» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Роскосметика» про стягнення штрафних санкцій за договором поставки №01318 від 01.07.2008р. в сумі 198809,89 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року (суддя Корицька В.О.) у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що сторонами не узгоджено за договором поставки, а саме п.6.3., основної складової, з якої повинно відбуватись нарахування штрафу (сума невиконаного або неналежно виконаного зобовязання), оскільки ці складові є різними за змістом і сумами.

Крім того, п.6.3. договору поставки протирічить положенням ст.549 ЦК України в частині неможливості застосування елементів пені (нарахування 0,25 за кожен день прострочення) до не грошового зобовязання у вигляді поставки товару.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що доводи, викладені судом в оскарженому рішенні, є необґрунтованими.

Скаржник вважає, що господарський суд безпідставно та помилкового вказав на відсутність правових підстав для нарахування відповідачу штрафних санкцій.

Відповідач не скористався своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу, але його представник в засіданні суду 07.06.2016р. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її доводи безпідставними, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник позивача в судовому засіданні 07.06.2016р. наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

07.06.2016р. до канцелярії Одеського апеляційного господарського суду представниками сторін були подані клопотання та заява про розгляд апеляційної скарги, яка призначена на 23.06.2016р., без їх участі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.07.2008р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Роскосметика» (даліПостачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» (даліПокупець) було укладено договір поставки №01318, згідно з п.1.1. якого Постачальник прийняв на себе зобовязання поставляти Покупцю, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити товар в асортименті й кількості, передбаченому накладними, які є невідємною частиною договору.

Пунктом 1.2 договору сторони визначили, що повне найменування товару, його опис й характеристика, кількість товару та інші параметри зазначаються у накладних. Товар за даним договором постачається товарними партіями, розмір яких визначається у кожному конкретному випадку у відповідності до заявки, поданої в порядку п.3.1 даного договору.

Відповідно п.2.1 договору Постачальник зобовязався: завчасно узгоджувати з Покупцем дату ймовірної передачі кожної партії товару в порядку, передбаченому п.3.1 договору; передавати товар на адресу Покупця у відповідності з узгодженими з Покупцем заявками.

Згідно з п.2.2.1. договору Покупець зобовязався завчасно направляти Постачальнику замовлення (заявку), в якому відображати всі характеристики товару в порядку, визначеному п.3.1 договору.

Покупець завчасно узгоджує з Постачальником обєми поставки товару, а також ймовірні дати відправки на його адресу конкретної партії товару. Після вказаного узгодження Покупець здійснює замовлення (заявку) Постачальнику на необхідну кількість товару, а Постачальник після отримання заявки від Покупця здійснює заходи по підготовці товару до відвантаження. Заявки мають бути складені у письмовій формі (по факсу) та мають містити наступні показники: найменування отримувача, найменування товару, кількість, дату ймовірної поставки та інше (п.3.1. договору). Постачальник зобовязується здійснити відвантаження товару партіями протягом 10 банківських днів з моменту зарахування передплати від Покупця на розрахунковий рахунок продавця, якщо інше не передбачено договором або додатками до нього (п.3.2. договору).

Оплата товару, який реалізується за даним договором, здійснюється у наступному порядку: 100% за фактом поставки партії товару протягом 30 банківських днів від дати поставки товару (п.4.1. договору). Товар вважається переданим Постачальником та прийнятим Покупцем по кількості: відповідно до кількості, вказаної у накладних (п.5.3. договору).

Пунктом 9.1. договору сторони встановили строк його дії до 31.12.2011р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами фактично взятих на себе зобовязань.

Пунктами 6.2., 6.3. договору сторони визначили, що у випадку несвоєчасної оплати відвантаженої продукції, Покупець сплачує штрафні санкції в розмірі 0,2% за кожен день прострочення. У випадку несвоєчасної поставки товару Продавець сплачує штрафні санкції в розмірі 0,2% за кожен день прострочення.

Додатковою угодою №1 від 02.07.2014р. до договору поставки №01318 від 01.07.2008р. сторони включили в нього пункт 6.7. та погодили, що Продавець несе передбачену договором відповідальність за невиконання взятих на себе за договором зобовязань незалежно від його вини.

На виконання умов договору поставки сторони склали заявку на поставку товару на період з 02.07.2014р. по 02.07.2015р. із зазначенням найменування отримувача, найменуванням товару, його загальної кількості та кінцевої дати відвантаження (додаток №7 до договору).

Починаючи з лютого 2015 року, в порушення умов договору поставки та додатку №7 до вказаного договору Постачальником (відповідачем) не була здійснена поставка товару у встановлені договором строки.

Перелік товарів, поставлених відповідачем у 2015 році позивачу, підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, які, в свою чергу, свідчать про часткове виконання відповідачем умов договору поставки.

Відповідачем при розгляді справи також не заперечується факт часткового виконання умов договору.

Листом від 05.02.2015р. позивач повідомив відповідача про необхідність належного виконання останнім умов договору та поставки недопоставленого товару.

Відповідач 11.03.2015р. надав позивачу відповідь про неможливість здійснення поставки товару з огляду на відсутність на його підприємстві газопостачання.

Протягом лютого-квітня 2015 року відповідачем так і не були здійснені поставки товару, у звязку з чим листом від 05.05.2015р. позивач повідомив відповідача про розірвання договору поставки в односторонньому порядку, з огляду на грубе порушення строків поставки товару.

10.05.2015р. позивач направив претензію №55 (разом із розрахунком штрафних санкцій (пені) за період з 01.03.2015р. по 05.05.2015р.) , в якій запропонував відповідачу у добровільному порядку сплатити штрафні санкції в розмірі 198809,89 грн. за договором поставки №01318 від 01.07.2008р.

У відповіді на цю претензію відповідач не заперечував проти сплати штрафних санкцій, але повідомив позивача, що не в змозі сплатити всю суму в стислі строки у звязку з відсутністю грошових коштів на підприємстві.

Як вже було зазначено вище, господарський суд, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій за договором поставки, послався на неузгодженість сторонами та відсутність у договорі поставки основної складової, з якої повинно відбуватись нарахування штрафу та пені.

Апеляційний господарський суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.ст.525, 526 ЦК України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Положеннями ст.216 та ч.1 ст.218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст.217 цього Кодексу - є штрафні санкції, до яких віднесені штраф і пеня (ч.1 ст.230 вказаного Кодексу).

Розмір штрафних санкцій, відповідно до ч.4 ст.231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За приписами ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник, зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. Зазначена норма також кореспондується зі ст.712 ЦК України.

Згідно зі ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З огляду на вказані вище норми законодавства, а також виходячи з того, що укладаючи договір поставки і обумовлюючи в ньому відповідальність, умови її настання та розмір, обидві сторони вправі розраховувати на належне виконання договору, дієвість механізмів санкцій, передбачених цим договором, які спонукають сторін до його належного виконання.

Більш того, сторони за обоюдною згодою на підставі додаткової угоди №1 від 02.07.2014р. включивши в договір поставки пункт 6.7., яким встановили відповідальність Продавця (відповідача) за невиконання взятих на себе за договором зобовязань незалежно від його вини.

Апеляційним господарським судом було перевірено розрахунок нарахування штрафних санкцій (пені) в розмірі 198809,89 грн., наданий позивачем до матеріалів справи, визнано його обґрунтованим та таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договору.

Згідно з вимогами ст.ст.32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Судова колегія приходить до висновку, що вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Роскосметика», викладені в апеляційній скарзі, належним чином доведені, обґрунтовані нормами законодавства, а тому підлягають задоволенню, а рішення господарського суду Миколаївської області скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору згідно ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Роскосметика» задовольнити.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 01 березня 2016 року у справі №915/120/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Роскосметика» 198809,89 грн. штрафних санкцій та 2982,14 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгівельний Дім «Роскосметика» 3280,35 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст складено та підписано 29.06.2016 р.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

ОСОБА_2