КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/18207/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - не з'явились

відповідача - Мігашко В.Є., Гелемей Н.О.

третьої особи - Саливон Д.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит проект»

на рішення Господарського суду м. Києва від 18.02.2016 р.

у справі № 910/18207/15 (суддя - Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит проект»

до Науково-дослідного інституту пам`яткоохоронних досліджень

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК»

про стягнення 60 213,23 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит проект» (далі - позивач) звернулось з позовом до Науково-дослідного інституту пам`яткоохоронних досліджень (далі - відповідач) про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 60 213,23 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.07.2015 р. було залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.02.2016 р. у справі № 910/18207/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 18.02.2016 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит проект» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на ст. 1212 ЦК України та вважає, що відповідач повинен повернути кошти у сумі 60 213,23 грн, у зв'язку з їх безпідставним набуттям в силу відсутності підписаного договору у вигляді одного документу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 р. було порушено апеляційне провадження у справі № 910/18207/15, а розгляд справи призначено на 14.06.2016 р.

В засідання суду, призначене на 14.06.2016 р., представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

25.03.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК» надіслало до Науково-дослідного інституту пам'яткоохоронних досліджень лист № 127 з проханням розробити історико-архітектурну довідку та історико-містобудівне обґрунтування ділянки за адресою: вул. Глибочицька, 73-77 у Шевченківському районі м. Києва, з метою подальшого проектування будівництва адміністративно-житлового комплексу з вбудованими та прибудованими приміщеннями громадського і торгівельного призначення та підземним паркінгом, гарантувавши оплату виконаних робіт.

Також ТОВ «ДБК» було надало відповідачу пакет документів, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію, свідоцтво платника ПДВ, довідку з ЄДРПОУ, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, містобудівний розрахунок, висновок КП «Інститут генерального плану м. Києва», передпроектні пропозиції з картами та кресленнями.

23.04.2015 р., за результатами розгляду пропозиції ТОВ «ДБК» (далі - замовник) щодо виконання робіт Науково-дослідним інститутом пам'яткохоронних досліджень (далі - виконавець) було підготовлено проект договору № 12 на надання науково-дослідних послуг.

Відповідно до п. 1.1 вказаного проекту договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надати науково-дослідні послуги з розробки історико-архітектурної довідки та історико-містобудівного обґрунтування для будівництва адміністративно-житлового комплексу з вбудованими та прибудованими приміщеннями громадського і торгівельного призначення та підземним паркінгом ділянки за адресою: вул. Глибочицька, 73-77 у Шевченківському районі м. Києва.

Згідно з п. 3.1 проекту договору вартість даних послуг складає 60 213,23 грн, в тому числі ПДВ 20% - 10 035,54 грн.

Замовник здійснює 100% оплату вартості послуг у сумі, що вказана в п. 3.1 цього договору, на розрахунковий рахунок виконавця після підписання цього договору (п. 3.3 проекту договору).

24.04.2015 р. ТОВ «ДБК» сплатило на рахунок Науково-дослідного інституту пам'яткоохоронних досліджень 60 213,23 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 729.

На виконання прийнятих на себе зобов'язань відповідачем була розроблена історико-архітектурна довідка на ділянку за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 73-77 (затверджена 22.05.2015 р.), та історико-містобудівне обґрунтування для будівництва адміністративно-житлового комплексу з вбудованими та прибудованими приміщеннями громадського і торгівельного призначення та підземним паркінгом за адресою: вул. Глибочицька, 73-77 у Шевченківському районі м. Києва.

03.06.2015 р. відбулося засідання Вченої ради Науково-дослідного інституту пам'яткоохоронних досліджень, на якому було вирішено рекомендувати замовнику скоригувати проект забудови і дотримуватися режиму забудови ділянки проектування, визначеного для зон охоронюваного ландшафту.

12.06.2015 р. кур'єрською службою «Київ кур'єр плюс» виконавець надіслав замовнику лист № 221-1, акт здачі-приймання науково-дослідних послуг, накладну, історико-архітектурну довідку на ділянку за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 73-77, історико-містобудівне обґрунтування для будівництва адміністративно-житлового комплексу з вбудованими та прибудованими приміщеннями громадського і торгівельного призначення та підземним паркінгом за адресою: вул. Глибочицька, 73-77 у Шевченківському районі м. Києва, копію протоколу № 5 засідання Вченої ради Науково-дослідного інституту пам'яткоохоронних досліджень.

ТОВ «ДБК» отримало вищевказані документи 15.06.2015 р., що підтверджується накладною 054905 кур'єрської служби «Київ кур'єр плюс».

10.06.2015 р. третя особа звернулась до відповідача з вимогою у 10-ти денний строк з моменту її отримання повернути безпідставно набуті кошти, у зв'язку з тим, що у ТОВ «ДБК» відпала необхідність в укладенні договору.

Відповіді на вказаний лист відповідач не надав, кошти не повернув.

03.07.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК» (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит проект» (далі - новий кредитор) було укладено договір № 1/07 про відступлення права вимоги (далі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору боржник - юридична особа, яка має заборгованість по відношенню до первісного кредитора у зв'язку із безпідставним набуттям коштів. Боржником є Науково-дослідний інститут пам'яткоохоронних досліджень.

Відповідно до п. 2.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор передає належне йому право вимоги до боржника, а новий кредитор набуває це право вимоги, тобто набуває право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника сплати заборгованості, та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти, що дорівнює ціні договору.

13.07.2015 р. позивач направив на адресу відповідача письмове повідомлення про відступлення Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит проект» вищевказаного права вимоги, а також письмову вимогу про сплату заборгованості.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, повинен повернути кошти у сумі 60 213,23 грн, у зв'язку з їх безпідставним набуттям в силу відсутності підписаного договору у вигляді одного документу. В свою чергу, право вимоги у позивача до відповідача виникло на підставі договору № 1/07 про відступлення права вимоги від 03.07.2015 р., укладеного між ТОВ «ДБК» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Проект».

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Так, в даному випадку досліджується саме письмова форма, оскільки обмін інформацією між ТОВ «ДБК» та Науково-дослідним інститутом пам`яткоохоронних досліджень здійснювався за допомогою письмових носіїв інформації.

При цьому, моментом укладення договору, виходячи зі статті 640 Цивільного кодексу України, є момент одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Встановлено, що надісланий Науково-дослідним інститутом пам`яткоохоронних досліджень проект договору, в контексті статті 641 Цивільного кодексу України, є пропозицію укласти договір на запропонованих відповідачем умовах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді дії відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ст. 642 ЦК України).

Як зазначено вище, надісланий відповідачем проект договору містив умову про оплату 100% вартості послуг у сумі 60 213,23 грн на розрахунковий рахунок Науково-дослідного інституту пам`яткоохоронних досліджень після підписання договору. При цьому, у призначенні платежу повинно бути зазначено, що він є платою за послуги, номер і дата підписання договору.

Таким чином, здійснення третьою особою 24.04.2015 р., тобто наступного дня після дати проекту договору (23.04.2015 р.), платежу на рахунок Науково-дослідного інституту пам'яткоохоронних досліджень у розмірі 60 213,23 грн з призначенням платежу «оплата за історико-архітектурну довідку та містобуд.обгр.буд.ж.б Глибочицька, 73-77 згідно договору № 12 від 23.04.2015, в т.ч. ПДВ 10035,54 грн» свідчить про прийняття нею пропозиції укласти договір.

Отже вимога ТОВ «ДБК» поверненути кошти у розмірі 60 213,23 грн у зв'язку з їх безпідставним набуттям в силу відсутності підписаного договору у вигляді одного документу, не відображає об'єктивного стану відносин між ТОВ «ДБК» та Науково-дослідним інститутом пам'яткоохоронних досліджень, оскільки їхні дії є свідченням домовленості між ними, спрямованої на встановлення цивільних прав та обов'язків.

Крім того, виконавець надіслав замовнику лист № 221-1 від 12.06.2015 р., акт здачі-приймання науково-дослідних послуг, накладну, історико-архітектурну довідку на ділянку за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 73-77, історико-містобудівне обґрунтування для будівництва адміністративно-житлового комплексу з вбудованими та прибудованими приміщеннями громадського і торгівельного призначення та підземним паркінгом за адресою: вул. Глибочицька, 73-77 у Шевченківському районі м. Києва, копію протоколу № 5 засідання Вченої ради Науково-дослідного інституту пам'яткоохоронних досліджень.

Отримавши вказані документи, ТОВ «ДБК» їх прийняло без заперечень та зауважень, що також свідчить про прийняття останнім результатів виконання робіт.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави вважати, що Науково-дослідний інститут пам'яткоохоронних досліджень безпідставно набув 60 213,23 грн.

В свою чергу відсутність у Науково-дослідного інституту пам'яткоохоронних досліджень зобов'язань перед ТОВ «ДБК», як у первісного кредитора, щодо повернення безпідставно набутих коштів у сумі 60 213,23 грн, свідчить про необґрунтованість вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Проект», як нового кредитора, що ґрунтується на договорі № 1/07 про відступлення права вимоги від 03.07.2015 р.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 60 213,23 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Стосовно посилання скаржника на ст. 1212 ЦК України, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з висновками Верховного суду України, які викладені в рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення за І півріччя 2013 р., за змістом положень ст. 1212 Цивільного кодексу України про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави цей вид зобов'язань породжується наявністю таких юридичних фактів: 1) особа набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи; 2) правові підстави для такого набуття (збереження) відсутні або згодом відпали. А отже, кошти, отримані як оплата за виконання робіт за договором і набуті за наявності правових підстав для цього, не можуть бути витребувані згідно зі ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Позивачем не було доведено належними та допустимими доказами, що перераховані кошти у сумі 60 213,23 грн в якості авансового платежу є безпідставно набутими відповідачем, оскільки здійснюючи такий перерахунок у квитанції було зазначено призначення платежу - оплата за історико-архітектурну довідку та містобуд.обгр.буд.ж.б Глибочицька, 73-77 згідно договору № 12 від 23.04.2015, в т.ч. ПДВ 10035,54 грн.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 18.02.2016 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит проект» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит проект» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 18.02.2016 р. у справі № 910/18207/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/18207/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко