ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.06.16 Справа № 904/3503/16

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про визнання поновленим терміну дії договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 20.04.2016

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради (надалі - Відповідач) про визнання поновленим договору оренди землі від 19.09.2007, визнання укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі від 19.09.2007.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2016 порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду.

В судовому засіданні 24.05.2016 розгляд справи був відкладений на 09.06.2016, в судовому засіданні 09.06.2016 оголошувалась перерва до 21.06.2016, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на безпідставне невизнання Відповідачем укладеним договору оренди землі від 19.09.2007 та відмову Відповідача укласти додаткову угоду про поновлення Договору оренди землі від 19.09.2007, в чому Позивач вбачає порушення свого права на поновлення Договору та укладення Додаткової угоди, передбаченого ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в призначене на 21.06.2016 судове засідання не з'явився; про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (представник Відповідача Капшук І.О. (довіреність №4/10-348 від 30.05.2016) був присутній в попередньому судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання від 09.06.2016 по справі №904/3503/16). 21.06.2016 представником Відповідача через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з перебуванням основного представника по справі в іншій судовій установі міста та великим навантаженням представництва в судових установах міста.

Представник Позивача заперечив проти задоволення клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.

Суд залишив без задоволення клопотання Відповідача з огляду на таке.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-35 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що провадження у даній справі порушено 04.05.2016, справа №904/3505/16 перебуває на розгляді в господарському суді Дніпропетровської області півтора місяця, наявність у Відповідача достатнього часу для надання доказів, викладених у відзиві на позовну заяву, а також з огляду на те, що Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у клопотанні (перебування основного представника по справі в іншій судовій установі міста та великим навантаженням представництва в судових установах міста), неможливості заміни представника на іншого і неможливості розгляду справи без участі представника Відповідача, суд дійшов висновку, що клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Відповідач 09.06.2016 надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень Відповідач посилається на те, що, по-перше, Позивачем до листа про поновлення договору оренди землі не був наданий проект додаткової угоди, та по-друге, земельна ділянка, яка була надана в оренду Позивачу, використовується не за призначенням.

В судовому засіданні 21.06.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2007 Дніпропетровська міська рада (Відповідач, Орендодавець) та ОСОБА_1 (Позивач, Орендар), на підставі рішення міської ради від №129/17 від 25.07.2007 уклали договір оренди землі (надалі - Договір), відповідно до умов якого Орендодавець зобов'язався передати, а Орендар прийняти в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером НОМЕР_2 (п.1.1 Договору).

Цільове використання земельної ділянки за цим договором 1.11.6 (інша комерційна діяльність) (п.1.2. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору, він укладений два роки.

19.09.2007 Договір посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. і зареєстровано в реєстрі за №2092, а 25.09.2007 зареєстровано у ДМВ ДРФ «Центра» ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за №43. Отже строк дії Договору закінчувався 25.09.2009.

Факт передачі земельної ділянки підтверджується актом від 19.09.2007 приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2.

Відповідно до п.3.2. даного Договору після закінчення строку, на який його було укладено, Орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (п.3.4. Договору).

29.07.2009 між Відповідачем та Позивачем був укладений додатковий договір до Договору оренди землі від 19.09.2007, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. 29.07.2009 та зареєстровано в реєстрі за №2415.

25.08.2009 Додатковий договір був зареєстрований в ДМВ ДРФ «Центр ДЗК» за №00.

Відповідно до п.1 Додаткового договору від 29.07.2009, термін дії Договору оренди землі від 19.09.2007 був продовжений до 25.09.2012.

24.12.2012 між Відповідачем та Позивачем була укладена Додаткова угода до Договору оренди землі від 19.09.2007, яка була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. та зареєстрована в реєстрі за №1555.

26.12.2012 додаткова угода була зареєстрована в управлінні Держкомзему у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №00800.

Пунктом 1 Додаткової угоди від 24.12.2012 Сторони погодили поновити Договір оренди землі від 19.09.2007 на три роки, починаючи з 26.09.2012.

Отже, строк дії Договору оренди землі від 19.09.2007 Додатковою угодою від 24.12.2012 був визначений до 26.09.2015

Відповідно до п.п.3.2., 3.3. Договору оренди землі, 30.07.2015 Позивач клопотанням за вх. №36/4215 повідомив Відповідача про свій намір поновити строк дії Договору оренди землі від 19.09.2007 шляхом укладення додаткової угод згідно зі ст.33 Закону України «Про оренду землі». Зазначене клопотання було подане до канцелярії Відповідача нарочно 30.07.2015 за вх.№36/4215. Додатком до клопотання, зокрема, був проект додаткової угоди до Договору оренди землі.

Після закінчення строку дії Договору Позивача продовжує користування відповідною земельною ділянкою.

Проте Відповідач не надав жодної відповіді на клопотання Позивача, та, відповідно, не уклав додаткову угоду про продовження строку дії Договору оренди землі.

Враховуючи викладене, Позивач вважає, що Відповідач фактично не визнає Договір оренди землі від 19.09.2007 поновленим та відмовляється укласти додаткову угоду про поновлення Договору з Позивачем без рішення про поновлення, в зв'язку з чим Позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Розглянувши заявлений позов, заслухавши Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані сторонами докази, суд, при прийнятті рішення у даній справі, виходить з такого.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтями 13, 30 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

12.03.2011 набрав чинності Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038 -VI, Прикінцевими положеннями якого статтю 33 Закону України "Про оренду землі" викладено у новій редакції і до спірних правовідносин щодо пролонгації (продовження, поновлення) Договору має застосовуватися саме та редакція Закону України "Про оренду землі", яка була чинною на момент їх виникнення, тобто, редакція, яка діяла після 12.03.2011 року.

Відповідно до приписів частин першої - п'ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час закінчення строку дії Договору) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Разом з тим, згідно з частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Відтак, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави та обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин першої-п'ятої зазначеної статті, не є тотожними змісту та підставам захисту його права, яке виникає за частиною шостою наведеної вище статті.

Так, у частині першій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Частини друга - п'ята ст. 33 Закону України "Про оренду землі" встановлюють процедуру, дотримання якої є необхідним для реалізації переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Аналіз зазначених правових норм (частини перша - п'ята ст. 33 Закону України "Про оренду землі") дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, матиме місце при укладенні договору оренди:

- з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах і укладення з ним договору на тих самих умовах, які були запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі: якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", враховуючи також положення частин восьмої та дев'ятої зазначеної статті Закону, необхідна наявність таких юридичних фактів: 1) орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; 2) орендар належно виконує свої обов'язки за договором; 3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; 4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Вказана правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 року у справі № 6-219цс14 та у справі № 6-10цс15, у постановах від 18.03.2015 року у справі № 6-3цс15 та у справі № 6-4цс15.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про поновлення Договору оренди землі Позивач послався як наявність у нього переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення Договору оренди землі), так і на частину шосту ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Як встановлено вище, Позивач з дотримання строку повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, подав 30.07.2012 Відповідачу відповідне клопотання, при цьому надав докази надання проекту додаткової угоди до Договору; крім того, Позивач продовжує використовувати земельні ділянки; належно виконує свої обов'язки за Договором.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять докази порушення права Позивача, передбаченого ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", на поновлення договору оренди відмовою/бездіяльністю Відповідача щодо укладення додаткової угоди.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 вказаного Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права, в свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

В даному випадку, спосіб захисту порушеного права Позивача встановлений ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а тому обраний позивачем спосіб захисту порушеного права (суть матеріально-правової вимоги) є ефективним для спірних правовідносин в розумінні ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та, відповідно, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позов, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Так, Відповідач посилається у відзиві на той факт, що Позивачем було порушено порядок звернення із заявою щодо поновлення договору оренди землі від 19.09.2007, зокрема зазначає, що у відповідності до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» Позивачем не було надано до клопотання про поновлення договору оренди проекту додаткової угоди.

Такі твердження Відповідача по справі прямо суперечать письмовим доказам, що містяться в матеріалах справи №904/3503/16. До позовної заяви Позивачем було додано клопотання від 30.07.2015 за вх. №36/4215 про поновлення договору оренди землі від 19.09.2007, що подавалось до Дніпропетровської міської ради, та згідно переліку додатків до якого першим пунктом зазначено саме «проект додаткової угоди». Дане клопотання містить два штампи органу, до якого таке клопотання подавалось безпосередньо штамп канцелярії Дніпропетровської міської ради від 30.07.2015 за вх.№36/4215, та штамп Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 03.08.2015 за вх.№13/3857.

Дане клопотання у відповідності до вимог Договору оренди від 19.09.2007 (вимог додаткової угоди від 24.12.2012), вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі», було подане завчасно - не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору, який в даному випадку був встановлений до 26.09.2015.

Впродовж всього часу оренди земельної ділянки по час подання позовної заяви (29.04.2016) Позивач належним чином виконував свої обов'язки за Договором оренди землі від 19.09.2007, зокрема, своєчасно вносив орендну плату за земельну ділянку, про що свідчить лист Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 17.02.2016 щодо відсутності у ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_2

Суд вважає за необхідне зазначити, що Відповідачем не надано доказів отримання Позивачем будь-якого повідомлення про розгляд питання за його клопотанням про поновлення договору оренди.

Відповідач тільки під час розгляду справи в суді, а саме - 13.05.2016 (відповідно до копії листа, наданої Відповідачем для долучення до матеріалів справи) направив Позивачу інформацію про те, що питання за клопотанням від 30.07.2015 №36/4215 - розглянуто.

Також, Відповідач у відзиві зазначає про проведення «групою самоврядного контролю» перевірки земельної ділянки по АДРЕСА_2 та встановлення нецільового використання такої земельної ділянки.

Щодо таких тверджень варто зазначити, що використання земельної ділянки під роздрібну торгівлю скрапленим газом здійснювалось без надання згоди на те Позивачем та Дніпропетровської міської ради.

Так, як вбачається з наданих Позивачем письмових пояснень, на неодноразові вимоги Позивача щодо звільнення земельної ділянки, підприємством ТОВ «Востокгаз» не було жодної реакції протягом тривалого часу, однак на останнє письмове звернення - вимогу від 20.01.2016, даним підприємством було запевнено Позивача про те, що земельна ділянка буде звільнена.

В той же час, Відповідач не зазначає у своєму відзиві на те, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 безпідставно розташована тимчасова споруда «Шиномонтаж» за дозволом Дніпропетровської міської ради, а саме - на підставі укладеного між КП «Управління з організації контролю благоустрою об'єктів сфери відпочинку, споживчого ринку та захисту інтелектуальної власності» Дніпропетровської міської ради та ФОП ОСОБА_5 договору від 15.12.2015 №1053/2 про тимчасове використання об'єкту благоустрою не за цільовим призначенням. Щодо розташування даного об'єкту, Позивачем направлялись до Дніпропетровської міської ради звернення та скарги, та на такі звернення було отримано відповідь про укладення вищевказаного договору.

Отже, ще до розгляду клопотання Позивача про поновлення договору оренди земельної ділянки від 19.09.2007, Відповідач надав стороннім особам право на користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 не за цільовим призначенням.

Разом з тим варто зазначити, що наданий до матеріалів справи «висновок постійної комісії міської ради з питань архітектури, містобудування та земельних відносин», адресований в.о. директора Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 29.03.2016 не може вважатись належним рішенням органу місцевого самоврядування «про відмову у поновленні договору оренди землі», оскільки таке питання необхідно виносити на розгляд сесії Дніпропетровської міської ради.

Так, пункт в) статті 12 Земельного кодексу України, зокрема, встановлює, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради сесії.

Згідно з п.12 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування", сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Водночас, ч. 1 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради. її виконавчого комітету.

Таким чином, з аналізу вказаних норм законодавства слідує, що станом на час розгляду даної справи, відсутнє рішення Дніпропетровської міської ради, прийняте за результатами розгляду клопотання Позивача від 30.07.2015 за вх. №36/4215 про поновлення договору оренди землі від 19.09.2007.

З огляду на викладене є правомірним звернення до суду Позивача для поновлення договору оренди, а використання не за цільовим призначенням земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 здійснюється сторонніми особами, але не самим Позивачем.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати поновленим термін дії Договору оренди землі від 19.09.2007, укладеного між Дніпропетровською міською радою () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. 19.09.2007 за реєстровим номером 2092 та зареєстрованого 25.09.2007 у ДМВ ДРФ «Центр ДЗК» за №43, про надання у строкове платне користування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_2 і зареєстрованої в Державному реєстрі земель за кадастровим номером НОМЕР_2 на трирічний термін на тих же умовах.

Визнати укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі від 19.09.2007, укладеного між Дніпропетровською міською радою () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. 19.09.2007 за реєстровим номером 2092 та зареєстрованого 25.09.2007 у ДМВ ДРФ «Центр ДЗК» за №43 на наступних умовах:

«п.1. Поновити Договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. 19.09.2007 за реєстровим номером 2092 (державна реєстрація від 25.09.2007, номер державної реєстрації 43), укладений між Дніпропетровською міською радою та гр. ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на підставі рішення міської ради від 25.07.2007 №129/172 «Про передачу гр. ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, земельної ділянки по АДРЕСА_2 в оренду для проектування та будівництва будівлі дитячого грального комплексу та кафе», на три роки, починаючи з двадцять шостого вересня дві тисячі п'ятнадцятого року.

п.2. Всі інші умови Договору оренди землі залишаються без змін».

Стягнути з Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, будинок 75, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49130, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2 756,00 грн. - судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.06.2016.

Суддя А.Є. Соловйова