ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.06.16 Справа № 904/3934/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ", м. Дніпропетровськ

до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 79 174,52 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від01.02.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №06-54/3381 від 28.04.2016

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» (надалі Позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (надалі Відповідач) про стягнення 79 174,52 грн. за договором №11410УКСР78016 на постачання природного газу від 01.01.2016.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 07.06.2016 оголошувалась перерва до 23.06.2016, відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків оплати переданий в січні, лютому та березні 2016 року природний газ. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір №11410УКСР78016 від 01.01.2016, акти приймання-передачі природного газу №ДОЗ00005196 від 31.01.2016, №ДОЗ00010782 від 29.02.2016, №ДОЗ00012534 від 31.03.2016, акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2016-10.06.2016 від 13.06.2016.

Позивач керуючись п.п.4.2., 6.2.1. названого договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача заборгованість спожитий природний газ в сумі 73 654,10 грн., три проценти річних у сумі 339,44 грн., інфляційні втрати в сумі 312,74 грн., пеню в сумі 4 868,24 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, в судовому засіданні 07.06.2016 надав письмові пояснення вих. №09-20/318-16 від 07.06.2016, в яких зазначає, що станом на 07.06.2016 основний борг був сплачений в повному обсязі, проте порушення строків перерахування грошових коштів відбулось через обставини, які незалежні від Відповідача, в зв'язку з чим просить суд застосувати положення п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 23.06.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» (Позивач, Постачальник) та Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області (Відповідач, Споживач) уклали договір №11410УКСР78016 на постачання природного газу (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобовязався передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобовязався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.3.2. Договору, ціна газу становить 7 996,32 грн. з ПДВ за 1000 куб.м.

Згідно з п.4.2. Договору, оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

- 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

На виконання умов Договору Позивачем протягом січня, лютого та березня 2016 року був поставлений природний газ в обсязі 9,211 тис.куб.м., загальною вартістю 73 654,10 грн. з ПДВ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу №ДОЗ00005196 від 31.01.2016, №ДОЗ00010782 від 29.02.2016, №ДОЗ00012534 від 31.03.2016, та не заперечується Відповідачем.

Проте Відповідач оплату отриманий природний газ в строк, встановлений п.4.2. Договору не здійснив. Таким чином сума заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на дату звернення з позовом до суду склала 73 654,10 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків розрахунку за поставлений Позивачем природний газ, суд дійшов висновку, що Позивач правомірно звернувся з позовом до суду.

В той же час, як вбачається за наданих Відповідачем платіжних доручень №5824 від 03.06.2016, №5822 від 03.06.2016, №5823 від 03.06.2016, №5825 від 03.06.2016, №5826 від 03.06.2016, №5827 від 03.06.2016, Відповідач сплатив суму основного боргу в повному обсязі.

Відповідно до п.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини 1 статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував не момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду (17.05.2016) заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений в січні-березні 2016 року природний газ складала 73 654,10 грн., проте в процесі розгляду справи була сплачена Відповідачем в повному обсязі (03.06.2016), провадження у справі в частині стягнення 73 654,10 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 339,44 грн. за загальний період прострочення з 10.02.2016 по 29.04.2016 та інфляційні втрати в сумі 312,74 грн. за період прострочення березень 2016 року.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати отриманий природний газ, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інлфяційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю, а саме: підлягають стягненню 339,44 грн. - 3% річних, 312,74 грн. - інфляційних втрат.

Виходячи з п.6.2.1. Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком Позивача розмір пені за період прострочення з 10.02.2016 по 29.04.2016 складає 4 868,24 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснений Позивачем розрахунок пені відповідає обставинам справи та приписам діючого законодавства, тому вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені в сумі 4 868,24 грн. є обґрунтованими.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 551 Господарського процесуального кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Оскільки Відповідач є бюджетною установою, розрахункове обслуговування якого здійснюється через органи державної казначейської служби, а також враховуючи той факт, що на дату прийняття господарським судом рішення у даній справі основний борг в сумі 73 654,10 грн. був сплачений Відповідачем в повному обсязі, господарський суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, призначений до стягнення (4 868,24 грн.) на 90%, що становить 486,82 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст.1, 33, 43, 44, 49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст. 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині стягнення 73 654,10 грн. основного боргу.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49027, м. Дніпропетровськ, проспект Дмитра Яворницького, будинок 21 А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, будинок 2, ) 339,44 грн. 3% річних, 312,74 грн. - інфляційних втрат, 486,82 грн. - пені.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49027, м. Дніпропетровськ, проспект Дмитра Яворницького, будинок 21 А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ ЗБУТ» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, будинок 2, ) 1 378,00 грн. - судового збору.

Видати накази.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.06.2016.

Суддя ОСОБА_3