ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016 року Справа № 912/292/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання: Петровська А.П.,

за участю сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, представник, довіреність №1 від 26.01.2015 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Шевченкове" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 06.04.2016 р. у справі

за позовом: приватного підприємства "Шевченкове"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічний завод"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 інспекція сільського господарства в Кіровоградській області

про стягнення 957 283,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 06.04.2016 р. у даній справі (суддя Болгар Н.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Згадане рішення обґрунтовано посиланням на недоведеність поставки відповідачем товару, оплаченого позивачем у сумі 957 283,80 грн., повністю чи у конкретній частині (обсязі) неналежної якості.

Не погодившись з даним рішенням, приватне підприємство "Шевченкове" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 957 283,00 грн. суми основного боргу та 30 154,45 грн. судових витрат.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам по справі та не застосовано норми ст.268 ГК України, а також ч.2 ст.678 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Позивач та третя особа не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представників позивача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, приватне підприємство "Шевченкове" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічний захист" 957 283,00 грн.

Згадані позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідачем було поставлено насіння соняшника "НК Неома" неналежної якості. Насіння не відповідає вимогам стандарту ДСТУ 2240-93, а також батьківським формам гібриду "Неома" та не є посівним матеріалам гібриду соняшника "НК Неома", про що свідчать протоколи аналізів зразків, відібраних середніх (репрезентаційних) проб насіння для визначення посівних якостей за актами № 4 від 21.04.2015 р., № 67 від 15.05.2015 р., від 24.07.2015 р. №№ 84-15, 85-15.

Таким чином, позивач вважає, що він на підставі п. 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України має право вимагати сплаченої за товар грошової суми.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів враховує таке.

Згідно видаткової накладної № 195 від 20.04.2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохімічний захист" передало, а приватне підприємство "Шевченкове" отримало 80 мішків соняшника НК Неома на загальну суму 310 284,00 грн., а 13.05.2015 р. відповідач передав у власність позивача 170 мішків соняшника НК Неома на загальну суму 646 999,60 грн., що підтверджується видатковою накладною №295 від 13.05.2015 р.

Одночасно з передачею партії товару, продавець передав покупцю копію Сертифіката на насіння сорту "НК Неома", урожаю 2014 р. (бланк 0000913, реєстраційний номер UA-24-21-302-14, виданий 18.02.2015 р. ОСОБА_2 інспекцією сільського господарства у Черкаській області), в якому зазначена схожість - 90 відсотків та особа, якій належить насіння - товариство з обмеженою відповідальністю "Сингента".

Згаданий товар прийнятий представником позивача ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей (Типова форма № М-2) № 3 від 20.04.2015 р., № 3 від 12.05.2015 р.

Видаткові накладні містять посилання на договір АХЗ 15_209/123н від 15.04.2015 р., проте докази укладення сторонами такого договору відсутні.

07.05.2015 р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору поставки, якою сторони дійшли взаємного погодження збільшити кількість і асортимент товару, що постачається. Постачальник зобов'язався у строк до 30.05.2015 р. поставити покупцю 170 мішків соняшника "НК Неома", а останній зобов'язався оплатити вартість товару у сумі 646 999 грн. 60 коп. (з ПДВ) до 08.05.2015 р.

Позивач сплатив вартість поставленого товару в повному обсязі (платіжні доручення №16 від 15.04.2015 р., № 29 від 08.05.2015 р., № 30 від 08.05.2015р., № 130538 від 12.05.2015р., № 19 від 13.05.2015 р.).

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Матеріалами справи підтверджено факт здійснення сторонами господарської операції з поставки товару, зазначеного у накладних № 195 від 20.04.2015 р. та № 295 від 13.05.2015 р.

Відповідно до п. 13.4 ДСТУ 4138-2002, п. 6. (нормативно-технічна документація) ДСТУ 22040-92, кожна партія оригінального та елітного насіння, яка реалізується для сівби, супроводжується "Атестатом на насіння", а репродукція - Свідоцтвом на насіння, гібридного насіння - Свідоцтвом на гібридне насіння, що оформлюються виробниками насіння на основі Сертифікатів на насіння та/або садивних матеріалів та актів апробації. Супроводжувальні сортові документи виписуються агрономом, підписуються керівником і скріплюються печаткою господарства-виробника насіння, або його посередника.

Відповідач не є виробником спірного насіння.

Згідно п. 13.4.1 ДСТУ 4138-2002 у разі перепродажу посередник (перекупщик) виписує нові супровідні документи на якість насіння під свою відповідальність. Всі графи документа повинні бути заповненими. За невідповідність супроводжувальних документів встановленим вимогам або підміну партії керівник та винні несуть особисту відповідальність згідно з чинним законодавством.

При отриманні по накладних № 195 від 20.04.2015 р. та № 295 від 13.05.2015 р. соняшнику у мішках, а також в подальшому позивач не вимагав від відповідача надати супровідні документи на якість соняшнику як насіння "НК Неома".

За ч. ч. 1, 2, 4 ст. 673, ст. 674 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу; у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується; якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам; відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Матеріали справи не містять, а сторонами не надано доказів узгодження умов про реалізацію партії оригінального та елітного насіння, або репродукції чи гібридного насіння для сівби.

Основні засади виробництва та обігу насіння і садивного матеріалу, а також порядок здійснення державного контролю за ним визначено Законом України "Про насіння і садивний матеріал".

Так, відповідно до ст.ст. 15, 17, 18 цього Закону насіння і садивний матеріал вводять в обіг після їх сертифікації; усі партії насіння і садивного матеріалу повинні супроводжуватися сертифікатами, зокрема насіння - сертифікатом на насіння, що засвідчує сортові та посівні якості; використання для сівби/посадки насіння та/або садивного матеріалу, яке не має відповідного сертифіката, забороняється; відомості про видачу сертифікатів на насіння та/або садивний матеріал вносяться до Реєстру сертифікатів на насіння та/або садивний матеріал. Визначення посівних якостей насіння та/або садивного матеріалу шляхом аналізування проб, відібраних від партії насіння та/або садивного матеріалу, здійснюється лабораторіями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Проби насіння і садивного матеріали відбираються від партій насіння та садивного матеріалу державним інспектором територіального органу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляді (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону України "Про насіння і садивний матеріал", на придбане насіння гарантії діють протягом строку, визначеного в сертифікаті.

Сертифікат на насіння серії ЦН 0000913 із реєстраційним номером UA-24-21-302-14 дійсний до 13.06.2015 р.

Позивач звернувся до Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області з проханням здійснити відбір проб від переданих відповідачем партій товару на схожість згідно п. 4.4. ДСТУ 4138-2002 (Національний стандарт України "Насіння сільськогосподарських культур. Методи визначення якості").

Відповідно до п. п. 4.8.3 ДСТУ 4138-2002 виробники насіння та посередники на випадок арбітражного аналізування насіння, призначеного на продаж, одночасно відбирають дублікат першої проби з позначкою "Дублікат" та зберігають дублікат проб насіння протягом дії сертифікату на насіння, який засвідчує його якість.

Отже, дублікати проб насіння зберігаються на випадок арбітражного аналізування насіння на якість.

За ст.ст.1,15 Закону України "Про насіння і садивний матеріал" визначення сортових якостей насіння та садивного матеріалу здійснюється шляхом інспектування (складського, лабораторного оцінювання стану та сортової чистоти (типовості) насіннєвих посівів, багаторічних насаджень, насіння та садивного матеріалу), ділянкового та лабораторного сортового контролю на відповідність сорту морфологічним ознакам, визначеним при його реєстрації. Арбітражне (експертне) визначення сортових та посівних якостей насіння і садивного матеріалу - процедура, яка проводиться методом польового інспектування, ділянкового і лабораторного сортового контролю та методом аналізу проб, відібраних від партії та/або садивного матеріалу, і встановлює відповідність сортових та посівних якостей насіння і садивного матеріалу вимогам нормативних документів у сфері насінництва та розсадництва.

Положеннями ДСТУ 4138-2002 передбачено, що мета відбирання - отримання достатніх за розміром для аналізування проб, в яких наявні та самі складники та в тих самих пропорціях, що й у партії насіння, яку вони репрезентують; відібрання, формування, оформлення і доставляння середніх проб проводіть штатні (для партій насіння, що його реалізують в межах України) або позаштатні (допускають тільки для партій насіння внутрішньогосподарського використання) інспектори, уповноважені держнасінінспекцією, про що мають відповідні посвідчення; штатні інспектори повинні мати особисті тавро, пломбір та печатку; у разі перевіряння якості закупленого насіння проби (основну та дублікатну) відбирають не пізніше як за 10 днів з часу завезення до господарства (організації); відбирає проби штатний інспектор у присутності обох зацікавлених сторін; допускають відсутність представника іншої зацікавленої сторони за його офіційною згодою; відібрання проб оформляється актом у двох примірниках, один залишають власникові насіння, другий супроводжує проби до Держінспекції; відібрання дублікатних проб також оформляють актом з позначкою у правому верхньому куті "На випадок арбітражного аналізування; акт зберігають у господарстві".

Головним спеціалістом Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області ОСОБА_4 складені акти відібрання середніх (репрезентаційних) проб насіння для визначення посівних якостей, про що складені акти № 4 від 21.04.2015 р., № 7 від 15.05.2015 р.

В порушення вимог ДСТУ 4138-2002, середні (репрезентаційні) проби насіння були відібрані за відсутністю уповноваженого представника відповідача, а також відсутністю офіційної згоди відповідача про відібрання цих проб. Доказів зворотного позивачем та третьою особою не надано.

По результатах аналізу на схожість насіння № 1448 від 01.05.2015 р., відібраного по акту № 5 від 21.04.2015 р., схожість становить 32 проценти, що не відповідає вимогам стандарту ДСТУ2240-93 по схожості.

За результатами аналізу на схожість насіння № 1455 від 26.05.2015р., відібраного по акту № 6 від 15.05.2015 р. схожість становить 86 процентів, що відповідає вимогам стандарту ДСТУ2240-93 по схожості.

Позивачем не надано доказів встановлення невідповідності вимогам ДСТУ2240-93 щодо схожості насіння, відібраного головним спеціалістом Інспекції ОСОБА_4 по актах № 5 від 21.04.2015 р. та № 6 від 15.05.2015 р.

Докази аналізу зразків, відібраних по актах № 4 від 21.04.2015 р. та № 7 від 15.05.2015 р. відсутні, як відсутні і докази відібрання зразків із додержанням вимог ДСТУ 4138-2002 по актах № 5 від 21.04.2015 р. та № 6 від 15.05.2015 р.

Наданий позивачем акт, складений 02.07.2015 р. складений без участі представника відповідача.

Докази на підтвердження того, що поля №№ 6, 7, 8, 33, 39, 42, 84, 93, зазначені у згаданих актах, засіяні саме соняшником, отриманим від відповідача, відсутні.

Крім того, в акті не відображено додержання технології вирощування соняшника "НК Неома", технічної, меліоративної, хімічної обробки земель, погодних умов та норм сходження посівів з урахуванням дати посіву.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача щодо невідповідності отриманого від відповідача товару вимогам на схожість.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про насіння і садивний матеріал", арбітражне (експертне) визначення якості насіння і садивного матеріалу може проводитися на вимогу споживача у лабораторіях, визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; правила експертного визначення якості насіння і садивного матеріалу та порядок оформлення відповідних заяв встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну аграрну політику. Підприємство не вимагало проведення арбітражного (експертного) визначення в порядку, визначеному викладеною нормою Закону.

За замовленням позивача діагностичною лабораторією товариства з обмеженою відповідальністю "Агроген", яке має Свідоцтво про атестацію № 100-176/2014, видане державним підприємством Харківським регіональним науково-виробничим центром стандартизації, метрології та сертифікації Мінекономрозвитку України 02.09.2014 р. (чинним до 01.09.17) складені протоколи аналізу від 24.07.2015 р. №№ 84-15, 85-15.

Зі згаданих протоколів вбачається, що до лабораторії 17.07.2015 р. надійшли зразки гібриду соняшника Неома (акт відбору зразка № 4 від 21.04.2015 р., акт відбору зразка № 7 від 15.05.201515, відібрані Інспекцією; зразки поступили до лабораторії опломбовані з підписами ОСОБА_4, ОСОБА_3, печатками позивача та Інспекції; проаналізовані зразки соняшнику за показниками проростання на схожість не відповідають вимогам стандарту ДСТУ2240-93; за електрофоретичними спектрами SSR-маркерів проаналізовані зразки соняшнику не відповідають батьківським формам гібриду "Неома" та не є посівним матеріалам гібриду соняшника НК Неома.

Проте, такі дії були здійснені діагностичною лабораторією товариства з обмеженою відповідальністю "Агроген" з порушенням норм діючого законодавства, враховуючи таке.

Так, ОСОБА_3 України "Про насіння і садивний матеріал" не встановлює норм, за яких визначення посівних якостей насіння та/або садивного матеріалу шляхом аналізування проб, відібраних від партій насіння та/або садивного матеріалу здійснюється іншими, ніж лабораторіями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Офіційна процедура, що регулює питання арбітражного (експертного) визначення сортових і посівних якостей насіння і садивного матеріалу на виконання ст. 23 названого вище Закону повинна проводитись у відповідності до Правил арбітражного (експертного) визначення якості насіння і садивного матеріалу та порядку оформлення заяв, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 221 від 26.03.13, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.04.13 за № 588/23120.

Матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів того, що діагностична лабораторія товариства з обмеженою відповідальністю "Агроген" уповноважена Держсільгоспінспекцією України здійснювати арбітражне (експертне) аналізування за показниками, визначеними у п. 2.2. Правил. Не доведено й повноважень зазначеної лабораторії щодо встановлення відповідності посівного матеріалу батьківським формам, тому, відповідно не доведено й підстав, за яких протоколи аналізу від 24.07.2015 р. №№ 84-15, 85-15 мають для відповідача та суду значення доведених обставин, що не потребують доказування.

Арбітражне аналізування насіння із дублікатом першої проби не проводилось.

Згадані протоколи не є арбітражним (експертним) визначенням якості насіння, тому не є належними доказами поставки неякісного товару.

Позивачем не доведено правомірність вчинення дій щодо передачі до лабораторії товариства з обмеженою відповідальністю "Агроген" опломбованих зразків, з підписами працівника позивача та його печаткою, додержання умов відібрання та зберігання зразків до часу прибуття проб до лабораторії - 17.07.2015 р.

З урахуванням наведеного, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо поставки відповідачем товару на суму 957 283,80 грн. повністю чи у конкретній частині (обсязі) неналежної якості.

Згідно з ч.2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Отже, приписи частини другої статті 678 ЦК України наділяють покупця правом відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару виключно у випадку істотного порушення вимог щодо якості товару.

В порушення наведеної правової норми, позивач, до подання до господарського суду даного позову, не скористався наданим йому правом на відмову від договору та вимоги повернення сплаченої за товар грошової суми.

Під істотним порушенням ЦК України розуміє наявність у товарі одного із наступних недоліків: 1) недоліків, які не можна усунути (невиправні недоліки); 2) недоліки, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу (недоліки, усувати які економічно невигідно); 3) недоліки, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення (повторювані недоліки).

Істотного порушення відповідачем вимог щодо якості товару, отриманого по накладних № 195 від 20.04.2015 р., № 295 від 13.05.2015 р., позивачем не доведено.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача, що припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання є одним з правових наслідків порушення зобов'язання встановлених п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, оскільки, в даному випадку, зобов'язання сторонами вже виконані - продавець передав товар і отримав за нього кошти, а покупець товар отримав і розпорядився ним шляхом посіву.

Вимога від 29.01.2016 р., надіслана позивачем на адресу позивача також не містить відмови від договору.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, прийнятого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги приватного підприємства "Шевченкове" відмовити.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 06.04.2016 р. у справі №912/292/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

ОСОБА_5