ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 р. Справа № 923/434/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Зуденко Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" м. Херсон,

до

відповідача-1 міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона", м. Херсон,

відповідача - 2 приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства

"Газкотлоспецмонтажналадка", м. Херсон,

про визнання недійсним договору, визнання недійсним та скасування рішення,

за участю:

від позивача уповноважена особа ОСОБА_1, довір. від 29.12.2015р.,

від відповідача-1 - уповноважена особа ОСОБА_2, довір. від 18.04.2016р.

від відповідача-2 - уповноважена особа ОСОБА_3, довір. від 15.10.2016р.

Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" (позивач) зве,рнулось до господарського суду Херсонської області з позовом до міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" (відповідач-1) та до приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства "Газкотлоспецмонтажналадка" (відповідач-2), яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог № 1275-15 від 18.05.2016 р. (а.с. 100-101), просить:

1) визнати рішення комітету з конкурсних торгів Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно каналізаційного господарства міста Херсона» про проведення процедури закупівлі - відкриті торги на предмет закупівлі: код 36.00.2 (65130000-3) - обробляння та розподіляння води трубопроводами (підкачування холодної води для забезпечення водою верхніх поверхів будинків у разі недостатнього тиску в мережі централізованого водопостачання) - 2 послуги: лот 1 - підкачування холодної води для забезпечення водою верхніх поверхів будинків у разі недостатнього тиску в мережі централізованого водопостачання - 1 послуга; лот 2 - підкачування холодної води для забезпечення водою верхніх поверхів будинків у разі недостатнього тиску в мережі централізованого водопостачання - 1 послуга, недійсним;

2) визнати недійсним договір про закупівлю послуг з обробляння та розподіляння води трубопроводами укладений 14.04.2016 року між Міським комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» та Приватним спеціалізованим монтажно-налагоджувальним підприємством «Газкотлоспецмонтажналадка».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 203, 204, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 15, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 28.04.2016 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 19.05.2016 р. Тричі ухвалами суду від 19.05.2016 р., 02.06.2016 р. та від 21.06.2016 р. розгляд справи відкладався з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві підстав.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 проти позову заперечують, просять суд відмовити позивачу в його задоволенні, з підстав, які вказано у відзивах на позов (а.с. 110-113, 151-152).

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

19.02.2016 р. на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель було оприлюднено оголошення № 048151 про проведення Міським комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» (надалі по тексту - МКП ВУВКГ м. Херсона» повторної процедури закупівлі, предметом якого виступали послуги з обробляння та розподіляння води трубопроводами, код 36.00.2 (65130000-3, підкачування холодної води для забезпечення водою верхніх поверхів будинків у разі недостатнього тиску в мережі централізованого водопостачання) по лоту 1 - ЦТП -7, вул. Кольцова, 51, ЦТП - 5, вул. Шовкуненко, 86-а; лот 2: ТП, вул. В.Люксембург, 21, котельня, Кіндійське шосе, 32, ЦТП - 19 вул. Комкова, 90, ЦТП-21, вул. Фрітаун, 78- а, ЦТП -22 вул. Смольна, 132, ЦТП- 23 вул. Комкова, 89, ЦТП-25 вул. Фонтанна, 23, ЦТП-27 вул. Комкова, 94 а, ЦТП-52 вул. Покришева, 45, ЦТП -52 вул. Покришева , 49, ЦТП-55 вул. Ворошилова,25.

Позивач стверджує, що додатком 6 до документації конкурсних торгів передбачено технічне завдання для закупівлі відповідачу-1 послуги, в якому були зазначені тільки найменування та їх місцезнаходження обєктів, будь-яких технічних характеристик обладнання необхідного для надання покупної послуги не вказано, також відсутня інформація про обсяги води, які необхідно подати споживачам, та відсутній перелік робіт з технічного забезпечення процесу підкачування води. За відсутністю зазначених даних не можливо розрахувати ціну пропозицій конкурсних торгів.

У відповідності до статті 3 Закону України "Про здійснення державних закупівель" закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об'єктивна та неупереджена оцінка пропозицій конкурсних торгів; запобігання корупційним діям і зловживанням; вільного переміщення товарів; свободи надання послуг.

Позивач зазначає, що обладнання для підкачування холодної води, знаходиться на балансі МКП "Херсонтеплоенерго", що підтверджується бухгалтерською довідкою, а тому йому не зрозуміло, як учасники торгів в особі приватного спеціалізованого монтажно-налагодженого підприємства «Гаскотлоспецмонтажналадка» та фізична особа-підприємець ОСОБА_4 розрахували пропозицію конкурсних торгів.

Позивач звернувся з листом № 3235-32 від 29.12.2015 р. до відповідача-1 про уточнення технічного завдання, але належних розяснень не отримав.

За результатами проведення процедури позивачем отримано повідомлення про визнання відповідача-2 переможцем. Повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів 30.03.2016 року розміщено на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель за № 089790, а згідно звіту про результати проведення процедури відкритих і двоступеневих торгів та попередньої кваліфікації № 6 від 15.04.2016 р. зазначено дату укладання договору про закупівлю послуги, а саме 14.04.2016 р.

Позивач вважає, що рішення про акцепт цінової пропозиції та укладення договору № 6/2від 14.04.2016 року не відповідають вимогам законодавства та порушують його права та охоронювані законом інтереси з посиланням на ст.ст. 203, 204, 215 ЦК України.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до свідоцтва про право власності та державних актів постійного користування земельними ділянками, встановлений факт права власності МКП «Херсонтеплоенерго» на обєкти (ЦТП), на яких розташоване обладнання для надання послуги з підкачування холодної води, від так укладення договору від 14.04.2016 р. відбулось з порушенням Земельного Кодексу України та всупереч інтересам позивача, як власника нерухомого майна.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Так відповідно до ч.5 ст.4 ГПК України, господарський суд вирішує господарські спори у сфері державних закупівель з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про здійснення державних закупівель".

В позовній заяві відсутні будь-які посилання на конкретні порушення норм Закону України "Про здійснення державних закупівель", фактично позивач не зазначає які саме порушення при здійсненні процедури закупівлі було допущено відповідачами.

Більш того, позовна заява стосується процедури закупівлі, а фактично заявлена та ґрунтується на загальних правилах Цивільного законодавства, без врахування особливостей Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Законом України "Про здійснення державних закупівель" (а він в даному випадку є спеціальним законом) ст. 41 передбачено, що договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону, а також у разі його укладення з порушенням строків, передбачених абзацами третім, четвертим частини другої статті 31, абзацом четвертим частини пятої статті 36 та абзацом другим частини третьої статті 39 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у звязку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Але в позові про порушення конкретних положень Закону України «Про здійснення державних закупівель» взагалі не йдеться.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем, МКП «Херсонтеплоенерго» брало участь у конкурсних торгах, які проводились за рішенням комітету з конкурсних торгів МКП «виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» про проведення процедури закупівлі - відкриті торги на предмет закупівлі: код 36.00.2 (651230000-3) тим самим визнаючи та приймаючи як правомірну дію МКП «виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» щодо прийняття рішення з конкурсних торгів МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» про проведення процедури закупівлі - відкриті торги на предмет закупівлі-: код 36.0.2 (651230000-3).

Отже, сам початок процедури закупівлі позивачем не оскаржувався та більш того, позивач приймаючи участь у оскаржуваній ним процедурі закупівлі, надавав необхідний пакет документів та запропонував вартість послуги, яка значно перевищила пропозицію переможця конкурсу (відповідача-2), в подальшому не погоджуючись з результатами конкурсних торгів позивач звернувся до суду з позовом про оскарження цього рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про здійснення державних закупівель" у день визначення переможця замовник акцептує пропозицію конкурсних торгів, що визнана найбільш економічно вигідною за результатами оцінки.

Повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції обовязково безоплатно оприлюднюється на веб-порталі уповноваженого органу.

Зазначені вимоги відповідачем-1 виконано в повному обсязі.

Щодо посилань позивача на те, що укладення договору від 14.04.2016 р. відбулось з порушенням Земельного кодексу України та всупереч інтересам позивача, як власника нерухомого майна, на якому розташоване обладнання для надання послуги з підкачування холодної води (факт права власності МКП «Херсонтеплоенерго» на обєкти ЦТП підтверджується свідоцтвом про право власності та державними актами постійного користування земельними ділянками), то суд зазначає наступне: по-перше, акт на право постійного користування земельною ділянкою - не породжує права власності на цю ділянку, а по-друге, відповідно до наданих копій свідоцтв про право власності на нерухоме майно власником - є Херсонська міська рада.

Пунктом 2.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

У п. 18 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" зазначено, що за загальним правилом частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин); згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. ЦК України не дає визначення поняття "заінтересована особа". Тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Статтею 54 ГПК України встановлено, що подана до господарського суду позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та обставини, якими позивач їх обґрунтовує.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановлено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Отже, виходячи із наведених приписів, позивач, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати недійсним договір про закупівлю послуг з обробляння та розподіляння води трубопроводами укладений 14.04.2016 року, не будучи його стороною, зобов'язаний довести, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст. 20 ГК України передбачають, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а також право на судовий захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб, в тому числі суб'єктів господарювання. Такі ж положення містяться у ст. 1 ГПК України.

Юридична наука та судова практика розмежовують поняття права на звернення до суду з позовом за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів на право пред'явлення позову у процесуальному значенні і право на пред'явлення позову в матеріальному значенні. Право на звернення до суду з позовом у процесуальному значенні передбачає, що кожна особа, яка вважає, що її права або охоронювані законом інтереси порушуються, має право звернутись до суду з позовом про захист цих прав та інтересів, і суд, з урахуванням підвідомчості, не має права відмовити у прийнятті цього позову до розгляду. Матеріальне право на позов передбачає дійсну, тобто реальну існуючу наявність порушення прав або охоронюваних законом інтересів, тобто наявність матеріально-правового інтересу особи, що звернулась до суду з позовом. При цьому, при наявності такого порушення суд повинен задовольнити позов, тобто захистити ці права, а при відсутності таких порушень підстави задоволення позову відсутні тобто в позові необхідно відмовити.

Таким чином, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за захистом, є обов'язковими; обов'язком позивача, відповідно до ст. 33 ГПК України є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Разом з тим, як свідчить правовий аналіз матеріалів справи, позивач не зазначив чим порушуються саме його права наявністю оспорюваного ним Договору, та нормативно не обґрунтував порушення проведення процедури закупівлі, у зв'язку з чим саме він звернувся з позовом у даній справі.

Посилання позивача на те, що спірним правочином порушено законний інтерес позивача, судом не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Посилання позивача на недійсність вимоги нічим не обґрунтоване, спірний Договір є волевиявленням сторін, який ніяким чином не порушує права та обовязки позивача у цій справі.

Отже, уявлення позивача про невідповідність оспорюваного договору нормам чинного законодавства за відсутності при цьому порушень прав та інтересів позивача, не є підставою для визнання такого договору недійсним в судовому порядку, оскільки, відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 30.06.2016 р.

Суддя В.П.Ярошенко