ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.06.2016 Справа № 920/434/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут», м. Суми

до відповідача: Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня», м. Білопілля, Сумська область

про стягнення 2 104 723 грн. 36 коп.

Суддя Б.І. Лиховид

За участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 83 від 23.03.2016

від відповіда: не прибув

у судовому засіданні брала участь секретар с/з ОСОБА_2

у судовому засіданні від 10.05.2016 оголошувалась перерва до 21.06.2016

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1 978 546 грн. 74 коп. основного боргу за невиконання вимог укладеного між сторонами договору про постачання природного газу за регульованим тарифом № 2015/ТП-БО-530268 від 30.10.2015, 15 200 грн. 85 коп. інфляційних збитків, 7 911 грн. 59 коп. 3% річних, 116 744 грн. 18 коп. пені, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

У відзиві на позовну заяву за № 11 від 05.05.2016 відповідач позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнає та просить відмовити у стягненні 3% річних, інфляційних втрат і пені у звязку з тим, що позивач жодного разу не приймав участі у проведених відповідачем торгах, що призвело до заборгованості за фактично спожитий природний газ та нарахуванню пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Представник позивача у дане судове засідання подав правові обґрунтування своєї позиції за № 1232 від 14.06.2016, де зазначає, що обставини, зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву не є підставами для не проведення розрахунків за отриманий газ та не сплати нарахованих штрафних санкцій за прострочення такої оплати.

Представник відповідача у дане судове засідання не прибув, додаткових письмових пояснень у справі не подав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (позивач, постачальник), Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (газорозподільне/газотранспортне підприємство) та Комунальним закладом Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» (відповідач, споживач) 30.10.2015 був укладений договір постачання природного газу за регульованим тарифом № 2015/ТП-БО-530268 (далі договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача (установи і організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів), а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірі, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Укладеним між сторонами договором сторони визначили умови та порядок передачі газу (розділ 3 договору) та порядок та умови проведення розрахунків (розділ 4 договору).

Сторони обумовили, що відповідно до п 4.6. договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем до 20 числа місяця, наступного за звітнім, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок (зазначений в рахунку-фактурі) постачальника суми, визначеної двостороннім актом прийому-передачі, виходячи з розрахунку вартості обсягу постачання газу у звітному місяці. Оплата за природний газ, який постачається в грудні місяці, здійснюється споживачем: до 30 (31) числа звітного місяця, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок (зазначений в рахунку-фактурі) постачальника залишку суми, визначеної двостороннім актом прийому-передачі, який складають уповноважені представники сторін з 23 по 25 числа звітного місяця; до 20 числа місяця, наступного за звітнім, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок (зазначений в рахунку-фактурі) постачальника залишку суми, визначеної двостороннім актом прийому-передачі, який складають уповноважені представники сторін з 01 по 03 числа наступного за звітним місяця, виходячи з кількості газу, поданого у звітному місяці.

Пунктом 5.3 договору відповідач зобов`язався: виконувати умови договору (п. 5.3.1); оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та обсягах, визначених договором (п. 5.3.3).

Пунктом 10.1 договору сторони узгодили, що в частині розрахунків за природний газ договір діє до повного їх здійснення.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Договір № 2015/ТП-БО-530268 від 30.10.2015 підписаний повноважними представниками сторін, скріплений печатками сторін, відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 628 та 639 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не розірваний сторонами та не визнаний недійсним в судовому порядку.

До вказаного договору сторонами укладались додаткові угоди № 1 від 23.11.2015, № 2 від 31.12.2015, № 3 від 28.12.2015, № 4 від 31.12.2015, № 5 від 24.02.2016, якими змінювались умови договору щодо вартості договору та строку його дії.

У ст. 712 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено матеріалами справи, позивач свої зобов`язання відповідно до договору виконав, що підтверджується матеріалами справи. Факт поставки природного газу відповідачу на суму 1 978 546 грн. 74 коп. підтверджується, зокрема, наявними в матеріалах справи Актами приймання передачі природного газу, підписаними повноважними представниками сторін та скріплених печатками сторін.

Відповідач свої зобовязання за договором щодо оплати отриманого природного газу не виконав, що не заперечується останнім. При цьому відповідач у відзиві зазначає, що керувався нормами Закону України «Про здійснення державних закупівель», а позивач не приймав участі у проведених торгах, що призвело до несплати за природний газ та виникнення заборгованості, а також нарахування штрафних санкцій.

Суд вважає заперечення відповідача необґрунтованими, оскільки сторони самостійно і вільно встановили умови проведення розрахунку, порядок та умови передачі газу, засвідчили факт, який є підставою для розрахунку - підписаний акт приймання-передачі, який фіксує здійснення певної господарської операції і підтверджує виконання сторонами своїх цивільно-правових і господарсько-правових зобов'язань (ч. 8 ст. 193 ГК України, ст. ст. 527, 545 ЦК України).

Згідно ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбаченим цим Кодексом.

Таким чином, відповідач, укладаючи договір № 2015/ТП-БО-530268 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 30.10.2015 взяв на себе зобов`язання щодо виконання його умов, а тому посилання на неприйняття участі позивачем у торгах відповідно до норм Закону України «Про здійснення державних закупівель» та відсутність у зв`язку з цим фінансування, як на підставу виникнення заборгованості перед позивачем, не звільняє відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань щодо оплати суми отриманого природного газу.

Відтак, відповідач порушив вимоги вищевказаних норм та умови укладеного між сторонами договору № 2015/ТП-БО-530268 від 30.10.2015, а саме допустив прострочення виконання грошового зобовязання, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, з урахуванням всіх обставин справи, подав суду достатньо доказів, які обєктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1 978 546 грн. 74 коп. боргу за поставлений природний газ є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлені вимоги по стягненню з відповідача 116 744 грн. 18 коп. пені за прострочення виконання договірних зобов`язань по сплаті за природний газ.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Також відповідно до частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату або несплату одержаного природного газу у вигляді стягнення пені передбачена п. 6.2.2 договору, згідно якого у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачені умовами договору та встановлені матеріалами справи, пеня нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», тому позовні вимоги в зазначеній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552 Цивільного кодексу України.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по договору позивач просить стягнути з відповідача 7 911 грн. 59 коп. 3% річних та 15 200 грн. 85 коп. інфляційних збитків.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладене, позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних збитків визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача, а позивачу за його рахунок відшкодовуються витрати по його сплаті.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального закладу Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» (41800, Сумська область, м. Білопілля, вул. Маяковського, 27, код 02007489) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (40000, м. Суми, вул. Береста, 21, код 39586236) 1 978 546 грн. 74 коп. основного боргу, 116 744 грн. 18 коп. пені, 15 200 грн. 85 коп. інфляційних втрат, 7 911 грн. 59 коп. 3% річних, 31 570 грн. 85 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.06.2016

СУДДЯ Б.І. ЛИХОВИД