РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016Справа №910/24178/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Креатив»
доПублічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»
пророзірвання договору купівлі-продажу цінних паперів
за позовом третьої особи з самостійними вимогами
Публічної компанії з обмеженою відповідальністю О Джей Ес Сі Креатив Груп Паблік Лімітед (OJSC CREATIVE GROUP PUBLIC LIMITED)
до1. Приватного акціонерного товариства «Креатив»
2. Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»
пророзірвання договору купівлі-продажу цінних паперів
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Шпортило Я.І.
від третьої особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Креатив» (надалі - ПАТ «Креатив») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (надалі - ПАТ «ВТБ Банк») про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для розірвання за рішенням суду договору купівлі-продажу цінних паперів №141203-05-ДД-ІБ в порядку викупу цінних паперів емітентом від 03.12.2014 р. у зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за таким договором.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.09.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 21.10.2015 р.

15.10.2015 р. представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на недоведеність позивачем істотності порушення ПАТ «ВТБ Банк» спірного договору, що виключає можливість його розірвання за рішенням суду.

09.11.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Публічної компанії з обмеженою відповідальністю О Джей Ес Сі Креатив Груп Паблік Лімітед (OJSC CREATIVE GROUP PUBLIC LIMITED) до ПАТ «Креатив» та ПАТ «ВТБ Банк» про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів, яка ухвалою господарського суду міста Києва від 09.11.2015 р. була прийнята для спільного розгляду у справі №910/24178/15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.11.2015 р. розгляд справи відкладено на 06.06.2016 р. на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.06.2016 р. відкладено розгляд справи на 29.06.2016 р. у зв'язку із неявкою представників позивача та третьої особи.

29.06.2016 р. до канцелярії суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву третьої особи, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на необґрунтованість доводів третьої особи стосовно істотного порушення умов спірного договору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №5.

В судове засідання представник відповідача з'явився, надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог як позивача, так і третьої особи заперечував з огляду на викладені у відзивах на позовну заяву обставини.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач та третя особа повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 р. між ПАТ «Креатив» (покупець) та ПАТ «ВТБ Банк» (продавець) був укладений договір № 141203-05-ДД-ІБ (надалі - «Договір»), за змістом п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити наступні цінні папери на умовах цього договору: облігації підприємств, забезпечені відсоткові іменні у без документарній формі емітента - Приватного акціонерного товариства «Креатив», серії «В», номінальною вартістю 1 000,00 грн. у кількості 2 588 штук за ціною - 1 007, 62 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору датою його виконання є 27.04.2015 р.

Згідно з п. 1.3 Договору ціна одного цінного паперу визначається на дату виконання договору за певною формулою та визначається з урахуванням, зокрема, ставки відсотку, що передбачена умовами випуску облігацій, кількості днів від дати початку відсоткового періоду, у якому виконується договір, до дати виконання договору, обмінного курсу долару США до української гривні на дату початку розміщення облігацій. Загальна ціна цінних паперів, що розрахована на дату підписання договору складає 2 607 720,56 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору відповідач зобов'язується до 16:00 дня, що передує даті виконання договору, шляхом направлення електронного та рекомендованого листів довести до відома позивача наступну інформацію: обмінний курс долара США/українська гривня на дату, що передує даті виконання договору; ціну одного цінного паперу; загальну вартість цінних паперів, що підлягає сплаті за договором.

У відповідності до п. 2.6 Договору у разі прострочення виконання відповідачем обов'язку, визначеного у п. 2.1 договору, дата виконання договору переноситься на відповідну кількість днів.

Додатковим договором №1/141203-05-ДД-ІБ від 27.04.2015 р. до Договору сторонами було змінено дату виконання Договору (його п. 1.2) на 12.08.2015 р.

Листом № 6867/1-2 від 11.08.2015 р. відповідач повідомив позивача про те, що ціна за 1 цінний папір становить 1 665,20 грн., курс Національного банку України на 11.08.2015 р. - 21,262951 грн./ 1 дол. США, курс розміщення - 12,940496, сума договору № 141203-05-ДД-ІБ від 03.12.2014 р. становить 4 309 537,60 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язань за Договором щодо надання Приватному відомостей про загальну вартість цінних паперів, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про розірвання Договору.

Згідно із ст. 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст. 194 Цивільного кодексу України цінним папером є документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його розмістила (видала), і власником та передбачає виконання зобов'язань згідно з умовами його розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам.

За таких обставин, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України (купівля-продаж).

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

За змістом ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продаж. Якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару. Положення цієї частини про визначення ціни товару застосовуються, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання.

У відповідності до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 2.1 Договору відповідач зобов'язується до 16:00 дня, що передує даті виконання договору, шляхом направлення електронного та рекомендованого листів довести до відома позивача наступну інформацію: обмінний курс долара США/українська гривня на дату, що передує даті виконання договору; ціну одного цінного паперу; загальну вартість цінних паперів, що підлягає сплаті за договором.

Додатковим договором №1/141203-05-ДД-ІБ від 27.04.2015 р. до Договору сторонами було змінено дату виконання Договору (його п. 1.2) на 12.08.2015 р.

Як вбачається із матеріалів справи, листом № 6867/1-2 від 11.08.2015 р. відповідач повідомив позивача про те, що ціна за 1 цінний папір становить 1 665,20 грн., курс Національного банку України на 11.08.2015 р. - 21,262951 грн./ 1 дол. США, курс розміщення - 12,940496, сума договору № 141203-05-ДД-ІБ від 03.12.2014 р. становить 4 309 537,60 грн.

Вказаний лист був направлений відповідачем 12.08.2015 р. та отриманий позивачем 13.08.2015 р., що підтверджується кур'єрською накладною №951643.

Позивач вказує, що порушення відповідачем порядку направлення відповідного повідомлення мало наслідком те, що позивач як покупець за Договором не зміг виконати своє зобов'язання з оплати цінних паперів, які є предметом такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зазначеною правовою нормою законодавець поділяє підстави для розірвання договору у судовому порядку на законні та договірні. Так, підставами для розірвання договору, що випливають зі змісту закону є істотне порушення договору винною стороною та інші випадки, передбачені законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Отже, приписи ст. 651 Цивільного кодексу України пов'язують можливість розірвання договору у зв'язку з порушенням стороною його умов лише у разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення договору визначається за об'єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того на, що особа розраховувала при укладенні договору.

Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 01.04.2013 р. у справі №5002-21/2895-2012 та від 18.04.2013 р. у справі №5023/4499/12.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем не доведено суду в чому саме полягає істотність порушення відповідачем умов Договору, а також чого саме позивач позбавився внаслідок допущення такого порушення.

При цьому суд звертає увагу на те, що в даному випадку ПАТ «ВТБ Банк» фактично дотримано умови Договору в частині надання визначеної інформації, в той час як за умовами п. 2.6 Договору у разі прострочення виконання відповідачем обов'язку, визначеного у п. 2.1 договору, дата виконання договору переноситься на відповідну кількість днів.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про недоведеність істотного порушення ПАТ «ВТБ Банк» умов Договору, внаслідок чого позивач позбавився того, на що розраховував при його укладенні, а відтак підстави для розірвання договору в порядку ст. 651 Цивільного кодексу України відсутні.

Стосовно позову Публічної компанії з обмеженою відповідальністю О Джей Ес Сі Креатив Груп Паблік Лімітед (OJSC CREATIVE GROUP PUBLIC LIMITED) суд відзначає наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тобто, зазначена стаття передбачає, що порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Суд відзначає, що третя особа не є стороною Договору, а відтак не наділена правом звертатися до суду із позовом про його розірвання, оскільки приписи ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачають, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін.

Більш того, Публічною компанією з обмеженою відповідальністю О Джей Ес Сі Креатив Груп Паблік Лімітед (OJSC CREATIVE GROUP PUBLIC LIMITED) не доведено суду яким чином спірний договір порушує її права чи законні інтереси.

За таких обставин, суд вважає позов третьої особи необґрунтованим, а тому в задоволенні позовних вимог Публічної компанії з обмеженою відповідальністю О Джей Ес Сі Креатив Груп Паблік Лімітед (OJSC CREATIVE GROUP PUBLIC LIMITED) необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача та третю особу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Креатив» відмовити повністю.

2. В задоволенні позовних вимог Публічної компанії з обмеженою відповідальністю О Джей Ес Сі Креатив Груп Паблік Лімітед (OJSC CREATIVE GROUP PUBLIC LIMITED) відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.07.2016 р.

Суддя В.П. Босий