ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р. Справа № 926/756/16

За позовом публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго»

до міського комунального підприємства «Чернівтеплокомуненерго»

про стягнення заборгованості в сумі 9 227 136,65 грн.

Суддя Паскарь А. Д.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 10.02.2016 № 664;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність від 30.12.2015 № 2192.

СУТЬ СПОРУ: публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» звернулося з позовом до міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» про стягнення заборгованості по оплаті електроенергії на загальну суму 9 227 136,36 грн. згідно договору про постачання електричної енергії від 05.06.2007 № 0096/2 (далі договір № 0096/2).

Позов мотивується тим, що відповідач неналежно виконав умови зазначеного договору в частині своєчасної оплати отриманих послуг, внаслідок чого заборгував позивачеві 8 960 620,46 грн. за спожиту активну електроенергію, 41 398,89 грн. за реактивну електроенергію, у звязку з чим позивач нарахував відповідачеві пеню в сумі 131 265,03 грн., інфляційні втрати у сумі 68 551,20 грн. та три проценти річних у сумі 25 301,07 грн.

У ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги посилаючись на те, що 12.05.2016 між сторонами укладено договір № 378-Д про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості, за яким відповідач визнав перед позивачем заборгованість за договором № 0096/2 у сумі 9 011 520,27 грн. за спожиту активну електроенергію, у звязку з чим просив суд стягнути з відповідача 41 398,89 грн. за реактивну електроенергію, 65 888,71 грн. інфляційних втрат, три проценти річних у сумі 18 231,00 грн. та 210 945,87 грн. пені.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.06.2016 надала суду відзив на позов, у якому позовні вимоги з урахуванням заяви про їх зменшення визнає повністю, проте просить суд зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню на 50 % у звязку з складним фінансово-економічним становищем підприємства.

Ухвалою від 20.04.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 10.05.2016.

Надалі в судових засіданнях неодноразово оголошувалась перерва, в останнє до 23.06.2016.

Ухвалою від 14.06.2016 строк вирішення спору продовжено до 25.06.2016.

У судовому засіданні 23.06.2016 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити повністю, натомість представник відповідача позов визнала, проте просила суд зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню на 50 % з підстав, зазначених у відзивах на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

05 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго», правонаступником якого є позивач в особі Чернівецького району електричних мереж та міським комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» укладено договір № 0096/2 про постачання електричної енергії, згідно пункту 1 якого позивач продає електричну енергію відповідачеві для забезпечення потреб його електроустановок, а відповідач сплачує позивачеві вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умовами цього договору.

Пунктом 2.3.4 договору № 0096/2 передбачено, що відповідач зобовязується оплачувати позивачеві вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показників лічильників та подання їх до Електропостачальної організації» не пізніше 25 числа щомісячно.

Згідно пункту 2.3.5 відповідач також зобовязався здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею позивача та електроустановками відповідача згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Однак, відповідач неналежно виконав умови договору № 0096/2 та станом на 23.01.2016 заборгував позивачеві 9 002 019,35 грн., в тому числі за активну електроенергію 8 960 620,46 грн. та 41 398,89 грн. за реактивну, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків № 390.

У відповідності до частини першої статті 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У пункті 10.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 встановлено, що споживач електричної енергії зобовязаний, зокрема, оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

12 травня 2016 року, тобто після порушення провадження у справі, між сторонами укладено договір № 378-Д про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості (далі договір № 378-Д), предметом якого є реструктуризація та порядок погашення заборгованості по договору № 0096/2 на суму 9 011 520,27 грн. за спожиту активну електроенергію, що підтверджується актом звірки від 10.05.2016 № 687 та визнається відповідачем у повному обсязі (пункт 1 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору № 378-Д та акту звірки взаємних розрахунків № 687 (додаток № 2 договору № 378-Д) відповідач визнав, що станом на 10.05.2016 (включно) загальна сума його заборгованості перед позивачем за договором № 0096/2 становить 9 158 813,07 грн., в тому числі 9 011 520,27 грн. за активну електроенергію, 63 173,09 грн. за реактивну електроенергію, 65 888,71 грн. інфляційних та 18 231,00 грн. річних.

На виконання пункту 2 договору № 378-Д та графіку погашення заборгованості (додаток № 1 до договору № 378-Д) відповідач в рахунок погашення боргу за договором № 0096/2 здійснив платіж у розмірі 3 000 000,00 грн., який був зарахований на рахунок позивача 18.05.2016, що підтверджується платіжним дорученням від 16.05.2016 № 14 та випискою по рахунку відповідача за 18.05.2016.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за реактивну електроенергію є обґрунтованою та підлягає стягненню у сумі 63 173,09 грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунки позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 визнав їх правомірними та обґрунтованими, а тому відповідач за прострочення виконання зобовязання за договором № 0096/2 зобовязаний сплатити позивачеві 65 888,71 грн. інфляційних та три проценти річних у сумі 18 231,00 грн.

У відповідності до частини першої статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції (частина друга статті 217 ГК України). Частиною першою статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно пункту 4.2.1 договору № 0096/2 за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4 - 2.3.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, відповідач сплачує позивачеві пеню в розмірі 0,8 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Так, позивач за період з 01.01.2016 по 31.03.2016 правомірно нарахував відповідачеві пеню в розмірі 210 945,87 грн., однак вона підлягає зменшенню на 30 % з огляду на наступне.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як зазначено вище, відповідач після порушення провадження у справі, шляхом укладення договору реструктуризації, часткової сплати суму боргу, здійснив необхідні дії, що призвели до зменшення розміру позовних вимог на 8 890 671,98 грн. у звязку з відсутністю предмету спору. Сам відповідач є природною монополією, не являється організацією, створеною з метою отримання прибутку, фінансується за рахунок бюджетних коштів, на даний час у звязку із збитковістю тарифів на теплову енергію перебуває у скрутному матеріальному становищі, що підтверджується довідкою про фінансово-економічний стан та звітом про фінансові результати за І квартал 2016 року, а тому стягнення надмірно великих штрафних санкцій призведе до невиплат заробітної плати працівникам підприємства, прострочення сплати чи несплати податків, відсутності матеріальної бази та трудових ресурсів для проведення робіт по ремонту та обслуговування мереж теплопостачання, що додатково ускладнить господарську діяльність відповідача.

Крім того, суд зауважує, що сплата надмірно великих штрафних санкцій в даному випадку створюватиме загрозу стабільної роботи як відповідача, так і споживачів його послуг, серед яких є пологовий будинок, дошкільні навчальні та виховні заклади, лікарня тощо, які потребують надання безперебійних, якісних та вчасних послуг з теплопостачання.

За таких обставин з відповідача слід стягнути пеню у розмірі 147 662,11 грн.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, позивачем доведено неналежне виконання відповідачем зобовязань щодо сплати вартості спожитої електричної енергії, а відповідачем наявність виняткового випадку, який зумовлює зменшення штрафної санкції.

Підсумовуючи зазначене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за реактивну електроенергію у сумі 63 173,09 грн., інфляційні втрати у сумі 65 888,71 грн., три проценти річних у сумі 18 231,00 грн. та пеня у сумі 147 662,11 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України та пункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» судовий збір слід стягнути з відповідача повністю, а зайво сплачену суму судового збору повернути позивачеві у відповідності до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» (58000, м. Чернівці, вул. Максимовича, 19А; ідентифікаційний код 34519280) на користь публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» (58008, м. Чернівці, вул. Прутська, 23-А; ідентифікаційний код 00130760, р/р 7499 «Перший інвестиційний банк», код банку 300506) заборгованість за реактивну електроенергію у сумі 63 173,09 грн., інфляційні втрати у сумі 65 888,71 грн., три проценти річних у сумі 18 231,00 грн., пеню у сумі 147 662,11 грн. та 5046,97 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Повернути з державного бюджету на користь публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» (58008, м. Чернівці, вул. Прутська, 23-А; ідентифікаційний код 00130760, р/р 7499 «Перший інвестиційний банк», код банку 300506) зайво сплачений судовий збір у розмірі 133360,08 грн.

Повне рішення складено 24 червня 2016 року

Суддя А. Паскарь