ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================УХВАЛА
23 червня 2016 року Справа № 5016/1284/2012(5/45)
Ліквідатор: Сербін Ірина Іванівна (АДРЕСА_2).
Суддя Давченко Т.М.
за участю представників:
кредитор не з'явився;
від боржника: ліквідатор Сербін І.І.
Суть справи: про визнання кредиторських вимог
Розгляд заяви кредитора здійснюється судом відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції від 22.12.2011р., чинній з 18.01.2013р.
У судових засіданнях з розгляду кредиторських вимог гр. ОСОБА_1 неодноразово оголошувалась перерва в порядку ст.. 77 ГПК України для надання додаткових доказів.
Постановою Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р., Публічне акціонерне товариство "Миколаївський суднобудівний завод "ОКЕАН" визнано банкрутом, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сербін Ірину Іванівну.
Згідно приписів ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, здійснюється офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.
21.04.2016р. до суду надійшла заява гр. ОСОБА_1 про визнання грошових вимог до банкрута в сумі 105358,7 грн.
Ухвалою суду від 10.05.2016р. вказану заяву було прийнято до розгляду.
Ліквідатором 07.06.2016р. надано відзив на заяву кредитора, у якому грошові вимоги відхиляє в повному обсязі з огляду на їх необґрунтованість, оскільки між підприємством-боржником та гр. ОСОБА_1 не виникло трудових правовідносин.
Кредитор у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань, заяв чи скарг суду не надав.
Ліквідатор наголошував, що у нього, як керівника підприємства відповідно до ч.2 ст. 38 та ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відсутні будь - які відомості кадрової чи бухгалтерської документації щодо перебування гр.ОСОБА_1 у трудових правовідносинах з підприємством - банкрутом.
Від кредитора до суду не надходило скарг на дії ліквідатора щодо відхилення кредиторських вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ліквідатора, дослідивши докази у їх сукупності. господарський суд встановив наступне.
Відповідно до статті 1 Закону, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.
Після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону.
Розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.
Так, із заяви гр. ОСОБА_1 вбачається, що його грошові вимоги до банкрута є заборгованістю із заробітної плати, оскільки він працював на ПАТ «МСЗ «Океан» в період з 09.06.2014р. по 13.07.2015р.
На підтвердження цього заявником надано суду копію наказу по підприємству №06/08 від 08.06.2014р. «Про виконання повноважень», відповідно до якого ОСОБА_1 приступив до виконання повноважень президента ПАТ «МСЗ «Океан» з 09.06.2014р.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник приступив до виконання своїх повноважень на підставі рішення Наглядової ради ПАТ «МСЗ «Океан» від 14.05.2014р., оформленого протоколом №1-5.
В подальшому, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.01.2015р. вказане рішення, в тому числі в частині призначення ОСОБА_1 президентом (керівником) ПАТ «МСЗ «Океан» було визнано недійсним.
Зазначені обставини були предметом дослідження господарськими судами в межах справи №915/1508/14, та в силу приписів ст. 35 ГПК України не потребують нового дослідження та доказування.
Доказів припинення трудових правовідносин (наказу про звільнення) заявник суду не надав.
В попередніх судових засіданнях господарський суд зобов'язав заявника надати належні та допустимі докази фактичного виконання роботи за фахом на підприємстві.
Заявник вимоги суду не виконав, будь-яких доказів фактичного виконання своїх повноважень суду не надав.
Згідно приписів ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.
За заявлений період роботи з 09.06.2014р. по 13.07.2015р. у зв'язку з невиплатою заявнику заробітної плати виникла заборгованість в сумі 105358,70 грн., яку кредитор і просить визнати та включити до реєстру вимог кредиторів.
На підтвердження наявності заборгованості по заробітній платі кредитором надана відомість про нараховану заробітну плату за період з червня 2014 року по червень 2015 року у графі «Керівник ПАТ «МСЗ «Океан»» містять підписи невстановлених осіб без зазначення відомостей про їх прізвища, ім'я та по батькові, і також не додані доказі наявності у осіб, що підписали ці відомості відповідних на це повноважень.
Судом неодноразово оголошувались перерви з розгляду кредиторських вимог даного кредитора для надання останнім належних доказів на підтвердження фактичної наявності заборгованості по заробітній платі (довідки про заборгованість із заробітної плати, підписаної керівником та бухгалтером ПАТ «МСЗ «Океан» та скріпленої печаткою підприємства; відомостей персоніфікованого обліку в органах пенсійного фонду та фіскальної служби).
На що кредитором надано суду довідку про заборгованість із заробітної плати вих..№ Д03/05 від 23.05.2016р., підписану в.о.президента ПАТ «МСЗ «Океан» ОСОБА_3 без надання суду доказів наявності у гр. ОСОБА_3 відповідних на це повноважень.
До ліквідатора ПАТ «МСЗ «Океан» Сербін І.І. гр. ОСОБА_1 не звертався щодо отримання довідки про заборгованість із заробітної плати.
Враховуючи викладене, надані кредитором документи (відомості) про нарахування та виплату заробітної плати та довідка про заборгованість із заробітної плати не можуть вважатись належними та допустимими доказами згідно з приписами ст. ст. 33,34 ГПК України.
Окрім цього, кредитор заявляє, що його не повідомили належним чином про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Щодо вказаного твердження кредитора суд зазначає наступне.
Постановою господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року боржника - ПАТ «МСЗ «Океан» було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, про що згідно приписів ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» було зроблено офіційне оприлюднення відомостей на сайті Вищого господарського суду України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» офіційне оприлюднення - оприлюднення відомостей про справу про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.
Отже, в силу приписів ч.2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з 25.11.2015р. припинились повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном.
Таке припинення не ставиться вказаним Законом в залежність від ознайомлення керівника підприємства-банкрута та інших органів його управління з постановою суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
Системний аналіз положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону N 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 13.04.2016р. № 908/4804/14/3-304гс16).
Підсумовуючи вищевикладене, за результатами розгляду вимог гр. ОСОБА_1, господарський суд приходить до висновку, що грошові вимоги кредитора є безпідставними, необґрунтованими та не доведеними належними і допустимими доказами, отже вказані вимоги слід відхилити.
Керуючись ст. ст. 1, 23, 38, 40, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 22.12.2011р. чинний з 18.01.2013р.), ст. 86 ГПК України, господарський суд, -
Грошові вимоги гр. ОСОБА_1 до ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» у загальній сумі 105358,7 грн. відхилити в повному обсязі.
Суддя Т.М. Давченко