Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

04 липня 2016 року справа № 927/1249/15

За первісним позовом:

Позивач: Приватне підприємство "Тепло-Монтаж"
14021, м. Чернігів, вул. Сабурова, 14
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссил"
14033, м. Чернігів, пр-т Миру, 127/2
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство "Чернігівбудінвест" Чернігівської міської ради
14007, м. Чернігів, пр-т Миру, 263
про стягнення 136688,47 грн.

За зустрічним позовом:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссил"
14033, м. Чернігів, пр-т Миру, 127/2
Відповідач: Приватне підприємство "Тепло-Монтаж"
14021, м. Чернігів, вул. Сабурова, 14
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Дочірнє підприємство "Чернігів Сантехмонтаж"
14011, м. Чернігів, вул. Індустріальна, 5-В
про визнання частково недійсним договору та стягнення 40362,30 грн.
Суддя В.М. Репех

Представники сторін:

від ПП "Тепло-Монтаж": ОСОБА_1- представник, дов. від 02.09.2015 року

від ПП "Тепло-Монтаж": ОСОБА_2- представник, дов. від 18.05.2016 року № 7

від ТОВ "Текссил": ОСОБА_3-адвокат, дов. від 12.10.2015 року № 16

від ТОВ "Текссил": ОСОБА_4-адвокат, дов. від 12.10.2015 року № 16

від КП "Чернігівбудінвест" Чернігівської міської ради: не з»явився

від ДП "Чернігів-Сантехмонтаж": не з»явився

В судовому засіданні 04.07.2016р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем за первісним позовом, Приватним підприємством "Тепло-Монтаж", заявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Текссил" про стягнення 136688,47 грн. за виконані роботи з будівництва автомобільної газонаповнювальної компресорної станції з блоком сервісного обслуговування по проспекту Миру, м. Чернігів. З них: 102206,27грн. сума основного боргу, 15660,79 грн. сума пені, 984,59 грн три проценти річних, 17836,82 грн збитки від інфляції (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 09.11.2015 року) та 10000,00 грн. витрат з оплати послуг адвоката.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору були виконані роботи на загальну суму 901930,80 грн., що підтверджується підписаними актами виконаних робіт за серпень 2015 року та довідкою про вартість виконаних робіт за серпень 2015 року.

Враховуючи, що будівельні роботи виконувались з матеріалів інвестора, то загальна вартість будівельних робіт виконаних Позивачем становить 209658,00 грн.

Відповідачем у вересні 2015 року частково було здійснено оплату виконаних робіт у розмірі 130000 грн.

Крім того, відповідно до умов договору відповідач перераховує Позивачу за виконання ним функцій генерального підряду 2,5% від суми виконаних будівельно-монтажних робіт, що складає 22548,27 грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В угоді № 2 від 11.08.2015 року до договору № 01/07-14 від 31.03. 2014 року визначена сума заборгованості 209000 грн.. з яких 130000 грн. сплачено відповідачем згідно платіжних доручень № 148 від 01.09.2015 р. на суму 50000 грн. та № 154 від 15.09.2015 року на суму 80000 грн.

Посилаючись на п. 6.3.2 Договору № 01/07-14 від 31.03.2014 року, щодо сплати позивачу 2,5% від суми виконаних будівельно-монтажних робіт за виконання ним функцій генерального підряду, позивач нарахував суму 22548,27 грн. що не відповідає дійсності. ОСОБА_5 довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2015 року, вартість таких робіт становить 209658 грн., що підтверджує Позивач в позові, а тому 2,5% вартості виконаних робіт становить 5241,45 грн.

Обсяги виконаних Позивачем робіт по будівництву та їх вартість не відповідає вартості робіт, відображеній позивачем в актах виконаних робіт за лютий 2015 року та серпень 2015 року, а тому сума заборгованості, яка визначена в додатковій угоді № 2 не відповідає дійсності. Підписуючи таку додаткову угоду, директор ТОВ "Текссил" допустився помилки щодо визначення суми заборгованості.

Відповідач здійснює кінцевий розрахунок за виконані роботи з Позивачем та залученими ним субпідрядними організаціями протягом 14 днів після отримання документу, що засвідчує готовність об"єкту до експлуатації.

ОСОБА_5 довідки про вартість виконаних будівельних робіт від 11.08.2015 року вартість таких робіт становила 209658,00 грн. і саме така сума за виконані роботи була включена до п. 2 Додаткової угоди.

Однак після підписання Додаткової угоди № 2 від 11.08.2015 року, Відповідач спілкуючись з субпідрядником -ДП "Чернігів Сантехмонтаж", який безпосередньо виконував всі роботи по будівництву об"єкту, дізнався, що фактично вартість виконаних робіт за цей період становила 159786 грн.

Таким чином, Відповідач зрозумів що Позивачем допущений обман стосовно нього, щодо визначення вартості робіт і почав детально перевіряти акт виконаних робіт за серпень 2015 року, в результаті чого побачив що окремі роботи, зазначені в цьому акті не виконувались позивачем, а деякі були включені повторно, оскільки були виконані ще в листопаді 2014 року.

Відповідач звернувся до субпідрядних організацій ДП "Чернігів Сантехмонтаж" та ПрАТ "ПМК-82" якими фактично були виконані всі будівельні роботи по будівництву даного об"єкту з проханням надати документи про вартість виконаних робіт.

Позивач, самостійно, без участі зазначених субпідрядних організацій, жодних будівельно-монтажних робіт на будівництві не виконував.

Фактично роботи в 2015 році були виконані на суму 401785,73 грн., а позивач завищуючи об"єми робіт та відображаючи роботи, які не виконувались, склав акти виконаних робіт та довідки на суму 478188,00 грн.

Також, Відповідач заперечує проти стягнення 10000 грн. з витрат на адвокатські послуги посилаючись на відсутність підстав такого стягнення.

15.10.2015 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссил" надійшла зустрічна позовна заява до відповідача - Приватного підприємства "Тепло-Монтаж" про визнання недійсним п. 2 Додаткової угоди № 2 від 11.08.2015 року щодо визначення розміру заборгованості ТОВ "Текссил" перед ПП "Тепло-Монтаж" та стягнення 40362,30 грн.(з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20.11.2015 року).

09.11.2015 року від ТОВ "Текссил" надійшло клопотання від 09.11.2015 року № 19 про включення до судових витрат оплати послуг адвоката в сумі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт, вартість робіт становить 209658,00 грн.

11.08.2015 року між сторонами було підписано Додаткову угоду № 2 до Договору № 01/07-14 від 31.03.2014 року, відповідно до якої даний договір втрачає чинності з 11.08.2015 року. Одночасно між сторонами були підписані акти приймання-передачі виконаних робіт за серпень 2015 та довідка про вартість виконаних робіт за серпень 2015. Але фактично даний акт містив дані про виконані роботи за весь період з березня по серпень 2015 року.

Однак після підписання Додаткової угоди № 2 позивач довідався, що фактично вартість виконаних робіт за цей період становить 159786 грн.

Позивач зрозумів, що відповідачем допущений обман стосовно визначення вартості робіт.

Отже, сума відображена Відповідачем у акті приймання-передачі виконаних робіт та у довідці про вартість будівельних робіт та витрати від 11.08.2015 року, а і відповідно п. 2 Додаткової угоди № 2 є такою, що не відповідає реальній вартості виконаних робіт, але на момент підписання таких документів Позивачу про це не було відомо.

А тому укладаючи Додаткову угоду Позивач допустився помилки у визначені суми вартості робіт, що є істотною умовою Додаткової угоди № 2.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому вважає зустрічні позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повному обсязі виходячи з наступного.

Факт виконання робіт, вид робіт та їх вартість зафіксована довідками про вартість виконаних підрядних робіт та актами приймання виконаних підрядних робіт.

Враховуючи, що будівельні роботи виконувались з матеріалів Позивача загальна вартість виконаних Відповідачем будівельних робіт та наданих послуг генерального підряду становить 603228,33 грн.

На виконання умов Договору Позивачем були перераховані Відповідачу грошові кошти: за листопад 2014 року в розмірі 81358,26 грн.; за лютий 2015 року в розмірі 289663,80 грн.; за серпень 2015 в розмірі 130000 грн.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство "Чернігівбудінвест" Чернігівської міської ради розгляд позовних вимог за первісним позовом та за зустрічним позовом винесла на розсуд суду.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Дочірнє підприємство "Чернігів Сантехмонтаж" надала письмові пояснення, щодо суті спору в яких зазначає наступне.

ДП "Чернігів-Сантехмонтаж" з вересня 2014 року безпосередньо виконувало будівельно-монтажні роботи з будівництва автомобільної газонаповнювальної компресорної станції з блоком сервісного обслуговування по проспекту Миру у м. Чернігові.

Окремі будівельні роботи в листопаді 2014 року були виконані підприємством безпосередньо на підставі договору, укладеного з ТОВ "Текссіл", а в подальшому до 11 серпня 2015 року будівельно-монтажні роботи виконувались на підставі договору укладеного з ПП "Тепло-Монтаж", яке виступило генпідрядником по будівництву об"єкту. Всі матеріали для виконання робіт були поставлені ТОВ "Текссил" безпосередньо або через ПП "Тепло-Монтаж".

Так, відповідно до договору укладеного між ДП "Чернігів-Сантехмонтаж" та ТОВ "Текссил" підприємство виконало будівельно-монтажні роботи на суму 60537,60 грн, про що було складено акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 та довідка про вартість виконаних робіт.

09.11.2015 року, ТОВ "Текссил" заявлено клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи. Дане клопотання обґрунтоване тим, що окремі роботи були виконані ДП "Чернігів-Сантехмонтаж" в вересні 2014 року на підставі договору безпосередньо з ТОВ "Текссил", яке здійснило оплату цих робіт, але в подальшому такі будівельні роботи були включені ПП "Тепло-Монтаж" до акту виконаних робіт за серпень 2015 року.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 23.11.2014р. провадження у справі № 927/1249/15 було зупинено та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

29.06.2016 року господарським судом Чернігівської області отримано лист Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3834/3835/15-24 від 21.06.2016 року з висновками експертів від 21.06.2016 року.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 01.07.2016р. провадження у справі № 927/1249/15 поновлено та призначено справу до розгляду, з урахуванням строку розгляду справи відповідно до ст. 69 Господарського процессуального кодексу України..

04.07.2016 року від ПП "Тепло-Монтаж" надійшли додаткові письмові пояснення в яких зазначено, що сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків за період з 16 лютого 2015 року по 01 вересня 2016 року, яким визначили, що станом на 02 вересня 2015 року загальна заборгованість ТОВ "Текссил" перед генпідрядником ПП "Тепло-Монтаж" складає 182206,27 грн.

На виконання умов додаткової угоди № 2 ТОВ "Текссил" платіжним дорученням № 154 від 15.09.2015 року перерахував кошти -80000 грн.

Залишок несплачених коштів згідно акту звірки 182206,27 грн.-80000 грн.=102206,27 грн.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення генпідрядника про виявлені недоліки проведених робіт тому наведені доводи відповідача є безпідставні.

В зустрічній позовній заяві позивач ТОВ «Текссил» посилається на ст. 1212 ЦК України як на підставу повернення позивачу надмірно сплаченої суми.

Предметом бузпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв»язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Також, від ПП «Тепло-Монтаж», на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, надійшла заява, (від 04.07.2016р.) про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені, нарахованого на суму боргу індексу інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми. ОСОБА_5 поданої заяви позивач просить стягнути з відповідача 102206,27 грн. заборгованості за виконані роботи, нарахованого на суму боргу індексу інфляції в сумі 32432,90 грн., трьох процентів річних з простроченої суми в розмірі 2941,33 грн, всього 189858,12 грн., та 10000 грн. Витрати на послуги адвоката.

Від ТОВ «Текссил» надійшли додаткові письмові пояснення в яких зазначає, що здійснюючи розрахунок щодо розміру зайво сплачених коштів були враховані акти та довідки про вартість виконаних робіт, складені субпідрядними організаціями ДП «Чернігів-Сантехмонтаж» та ПрАТ «ПМК-82» з ПП «Тепло-Монтаж».

Висновком будівельно-технічної експертизи підтверджено, що в актах виконаних робіт ПП «Тепло-Монтаж» завищені об»єми та вартість таких робіт на 101637 грн. Тобто, відповідно до актів приймання будівельних робіт та довідок про вартість виконаних робіт та витрати ПП «Тепло-Монтаж» виконані роботи на суму 547142,40 грн з яких:

68954,40 грн-зідно довідки за листопад 2014 року,

268530,00 згідно довідки за лютий 2015 року,

209658,00 грн згідно довідки за серпень 2015 року.

Враховуючи що роботи на суму 101637 грн. не виконувались, що підтверджено висновками будівельно-тенічної експертизи, фактично виконані роботи на суму 445505,40 грн. За виконання функцій генпідряду ТОВ «Текссил»мало сплатити ПП «Тепло-Монтаж» 2,5% що становить 11137,64 грн.

Наявними уматеріалах справи платіжними дорученнямипідтвердженно, що ТОВ «Текссил» здійснили оплату «ПП «Тепло-Монтаж» на суму 501022,06 грн.

Отже ТОВ «Текссил» зайво сплатило 44379,02 грн.

Від ТОВ «Текссил», на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, надійшла заява, (від 04.07.2016р.) про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення суми боргу та просить суд стягнути з ПП «Тепло-Монтаж» 81200 грн.

Також, ТОВ «Текссил» подано клопотання про включення до судових витрат сум, сплачених за проведення судової експертизи в сумі 9830,40 грн. В підтвердження даної обставини надано платіжне доручення № 38 від 21.03.2016 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, відповідача (в судовому засіданні 02.07.2015 року), прокуратури, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

13 березня 2014 року між сторонами: Сторона -1: Комунальне підприємство "Чернігівбудінвест" Чернігівської міської ради в особі директора ОСОБА_6, Сторона -2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссил" в особі директора ОСОБА_7, Сторона -3: Приватне підприємство "Тепло-Монтаж" в особі директора ОСОБА_8 було укладено договір № 01/07-14. Предметом даного договору є будівництво автомобільної газонаповнювальної компресорної станції з блоком сервісного обслуговування про проспекту Миру (шлях на м. Гомель).

Так, відповідно до ст. 1, 3, 6, 12, 14 Договору Сторона-1 Комунальне підприємство "Чернігівбудінвест" Чернігівської міської ради надає будівельний майданчик Стороні-3.

Сторона-2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Текссил" набуває права власності на об"єкт будівництва після введення його в експлуатацію та проведення остаточних розрахунків з Стороною-1 та Стороною-3, до введення об"єкту в експлуатацію тільки виключно Стороні-2 належать всі майнові права на профінансовану частину об"єкту.

Строна-3 діє як юридична особа на підставі статуту.

Сторона-1 зобов"язується здійснити підготовку проектної та технічної документації для будівництва об"єкту.

Сторона-2 зобов"зується профінансувати будівництво об"єкту за рахунок власних та залучених коштів.

Сторона-3 зобов"язується прийняти на себе всі обов"язки та права генеральної підрядної організації згідно чинного законодавства.

Сторона-2 забезпечує своєчасне фінансування будівництва об"кта відповідно з графіком виконання та фінансування будівельно-монтажних робіт, які після підписання Сторонами є невід"ємними частинами Договору.

Сторона-2 забезпечує фінансування виконання функцій Сторони-1 за Договором.

Сторона-2 для виконання функцій технічного нагляду та утримання служби Сторони-1, перераховує Стороні-1 щомісяця 2,5% від суми виконаних будівельно-монтажних робіт за звітний період на підставі відповідної довідки про вартість виконаних робіт та рахунку Сторони-1 до 10 числа місяця наступного за звітним.

Сторона-2 перераховує стороні-3 чи залученим нею субпідрядним організаціям аванс у розмірі 50% від вартості запланованих на поточний місяць будівельно-монтажних робіт до 5 числа цього місяця.

Сторона-2 для виконання функцій генерального підряду Стороною-3, перераховує Стороні-3 щомісяця 2,5% від суми виконаних будівельно-монтажних робіт та рахунку Сторони-3.

Здача приймання робіт на об"єкті здійснюється щомісячно в період з 20 по 25 числа поточного місяця з оформленням актів за типовою формою КБ-2в. Перелік документів, що оформляється при здачі робіт має відповідати державним будівельним нормам і правилам.

Так, факт виконання робіт згідно договору № 01/07-14 підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2015 року, (форма КБ2в) довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2015 року (форма КБ-3), які підписані повноважними представниками сторін та копії яких додано до матеріалів справи.

Будівельні роботи виконувались з матеріалів інвестора, і загальна вартість будівельних робіт виконаних Позивачем становить 209658,00 грн.

11 серпня 2015 року між сторонами було підписано трьохсторонню Додаткову угоду № 2 до Договору № 01/07-14. про наступне: "Відповідно до п. 19.4 статті 19 "Призупинення робіт і розірвання договору" Договору № 01/07-14 від 31 березня 2014 року, Сторони домовилися розірвати Договір № 01/07-14 від 31 березня 2014 року за взаємною згодою з 11 серпня 2015 року.

Договір втрачає чинності з 11 серпня 2015 року. Сторона-2 має заборгованість перед Стороною-3 в сумі 50000 грн. та субпідрядній організації ДП "Чернігів-Сантехмонтаж" в сумі 159000 грн. яку зобов"язується ліквідувати до 30.08.2015 року.

Будь-які інші претензії Сторони одна до одної не мають".

Відповідачем у вересні 2015 року частково було здійснено оплату за виконані Позивачем будівельно-монтажні роботи в розмірі 130000,00 грн., а саме: 01.09.2015 року в розмірі 50000 грн. та 15.09.2015 року в розмірі 80000 грн.

Таким чином, сума боргу Відповідача за виконані будівельно-монтажні роботи Відповідно до Додаткової угоди № 2 становить 79000,00 грн.

ОСОБА_5 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.3.2 Договору № 01/07-14 Сторона -2, ТОВ "Текссил" для виконання функцій генерального підряду Стороною-3, ПП Тепло-Монтаж", перераховує Стороні-3 щомісяця 2,5% від суми виконаних робіт будівельно-монтажних робіт та рахунку Сторони-3 до 10 числа місяця наступного за звітним.

ОСОБА_5 про надання послуг генпідряду в розмірі 2,5% від вартості робіт такі послуги складають 22548,27 грн.

Відповідно до ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов"язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов"язання змінюються або припиняються з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його змін.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов"язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Наслідки розірвання або зміни договору полягають в тому, що: по-перше, припиняються або змінюються зобов"язання, що виникли з договору; по-друге, визначається доля виконаного за договором до моменту його розірвання; по-третє, розв"язується питання про відповідальність сторони, що припустилася істотного порушення договору, яке послужило підставою його розірвання або зміни.

При зміні або розірванні договору важливим є момент, з якого договір вважається зміненим чи припиненим.

Оскільки до зміни або розірвання договору договір міг бути в певній частині виконаний сторонами, виникає питання про долю того, що вже було виконано до зміни або розірвання договору. За загальним правилом сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано до зміни або розірвання.

Як вбачається з трьохсторонньої Додаткової угоди № 2 сторони домовилися розірвати Договір за взаємною згодою з 11 серпня 2015 року. Договір втрачає чинності з 11 серпня 2015 року. Сторона-2 має заборгованість перед Стороною-3 в сумі 50000 грн. та субпідрядній організації ДП "Чернігів-Сантехмонтаж" в сумі 159000 грн. яку зобов"язується ліквідувати до 30.08.2015 року. Будь-які інші претензії Сторони одна до одної не мають.

Тому відповідно до вищевикладених норм чинного законодавства при розірванні договору зобов"язання припинились з моменту досягнення домовленості про розірвання договору. Також в даній угоді вказана сума боргу Відповідача складає 209000,00 грн. Сума 22548,27 грн. за надані послуги генпідряду в розмірі 2,5% не включені до суми зобов"язань.

До матеріалів справи доданий ОСОБА_5 звірки взаємних розрахунків між ПП «Тепло-Монтаж» та ТОВ «Текссил» в період з 16.02.2015 року по 01.09.2015 року. Даний ОСОБА_5 підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств.

Також, надана податкова накладна на суму 209658,00 грн та акти на закриття прихованих робіт.

Відповідач за первісним позовом 01.09.2015 року частково сплатив суму боргу в розмірі 50000 грн. та 15.09.2015 року в розмірі 80000 грн.

Таким чином, вимоги за первісним позовом про стягнення основної суми боргу, підлягають частковому задоволенню в сумі 79000,00 грн.

Позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача пеню від суми заборгованості за кожен день прострочення в сумі 42277,62 грн. відповідно до п. 16.2 Договору № 01/07-14 в якому передбачено, що за прострочення в прийманні та оплаті виконаних робіт Сторона -2 сплачує Стороні -3 залученим нею субпідрядним організаціям та Сторона -1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення за кожний день прострочення. Позивач просить стягнути пеню за період з:

- 01.12.2014 року по 14.12.2014 року в сумі 740,54 грн.;

- 15.12.2014 року по 21.12.2014 року в сумі 262,87 грн.;

- 22.12.2014 року по 31.01.2015 року в сумі 0 грн.;

- 01.02.2015 року по 05.02.2015 року в сумі 1030,00 грн.;

- 06.02.2015 року по 17.02.2015 року в сумі 3443,04 грн.;

- 18.02.2015 року по 18.02.2015 року в сумі 190,76 грн.;

- 19.02.2015 року по 25.02.2015 року в сумі 961,31 грн.;

- 26.02.2015 року по 03.03.2015 року в сумі 708,60 грн.;

- 04.03.2015 року по 11.03.2015 року в сумі 1453,52 грн.;

- 12.03.2015 року по 19.03.2015 року в сумі 927,52 грн.;

- 20.03.2015 року по 26.03.2015 року в сумі 708,05 грн.;

- 27.03.2015 року по 19.04.2015 року в сумі 1638,48 грн;

- 20.04.2015 року по 31.08.2015 року в сумі 0 грн;

- 01.09.2015 року по 14.09.2015 року в сумі 3306,94 грн;

- 15.09.2015 року по 24.09.2015 року в сумі 1178,50 грн;

- 25.09.2015 року по 29.10.2015 року в сумі 3361,05 грн;

- 30.10.2015 року по 31.12.2015 року в сумі 6049,89 грн;

- 01.01.2016 року по 21.04.2016 року в сумі 10725,12 грн;

- 22.04.2016 року по 26.05.2016 року в сумі 2894,85 грн;

- 27.05.2016 року по 23.06.2016 року в сумі 2193,80 грн;

- 24.06.2016 року по 30.06.2016 року в сумі 502,74 грн;

Всього сума пені складає 42277,62 грн.

Відповідно до ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов"язання сторін припиняються. Наслідки розірвання договору полягають в тому, що припиняються зобов"язання, що виникли з договору.

Як вбачається з трьохсторонньої Додаткової угоди № 2 сторони домовилися розірвати Договір за взаємною згодою з 11 серпня 2015 року, а тому позивач за первісним позовом не має права вимагати сплати пені за прострочення в прийманні та оплаті виконаних робіт, так як зобов"язання за договором припинили свою дію.

Тому, виходячи з вищевикладеного суд відмовляє в задоволенні вимог позивача щодо стягнення пені.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення умов договору, Позивач просить суд стягнути з відповідача 2941.33 грн. 3% річних від простроченої суми, за період з:

- 01.12.2014 року по 14.12.2014 року в сумі 79,34 грн.;

- 15.12.2014 року по 21.12.2014 року в сумі 28,16 грн.;

- 22.12.2014 року по 31.01.2015 року в сумі 0 грн.;

- 01.02.2015 року по 17.02.2015 року в сумі 375,20 грн.;

- 18.02.2015 року по 18.02.2015 року в сумі 14,67 грн.;

- 19.02.2015 року по 25.02.2015 року в сумі 73,94 грн.;

- 26.02.2015 року по 11.03.2015 року в сумі 127,18 грн.;

- 12.03.2015 року по 19.03.2015 року в сумі 46,37 грн.;

- 20.03.2015 року по 26.03.2015 року в сумі 35,40 грн.;

- 27.03.2015 року по 19.04.2015 року в сумі 81,92 грн;

- 20.04.2015 року по 31.08.2015 року в сумі 0 грн;

- 01.09.2015 року по 14.09.2015 року в сумі 183,71 грн;

- 15.09.2015 року по 31.09.2015 року в сумі 707,10 грн;

- 01.01.2016 року по 30.06.2016 року в сумі 1188,34 грн;

Виходячи з того, що в Додатковій угоді №2 вказана сума боргу Відповідача складає 209000,00 грн., договір втратив чинності з 11 серпня 2015 року, Відповідач зобов"язується ліквідувати заборгованість до 30.08.2015 року, то за підрахунком суду з відповідача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми в розмірі 2083,15 грн. (з урахуванням часткової оплати суми боргу 01.09.2015 року в розмірі 50000 грн. та 15.09.2015 року в розмірі 80000 грн.):

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
209000 грн.31.08.2015 - 31.08.201513 %17.18
159000 грн.01.09.2015 - 14.09.2015143 %182.96
79000 грн.15.09.2015 - 30.06.20162903 %1883.01
Також, просить суд стягнути інфляційні витрати за час прострочення в сумі 32432,90 грн. за період з грудня 2014 року, з лютого 2015 року по серпень 2015 року та з вересеня 2015 року. По червень 2016 року.

За підрахунком суду інфляційні витрати за час прострочення складають:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період?Інфляційне збільшення суми боргу?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції?
31.08.2015 - 31.08.1.0000.00209000.00
01.09.2015 - 14.09.1.0000.00159000.00
15.09.2015 - 30.06..0917158.0486158.04

Таким чином, вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню в сумі 79000,00 грн. основного боргу, 2083.15 грн. трьох процентів річних від простроченої суми та 7158.07 грн. інфляційних витрат.

Позивач просить стягнути з відповідача 10000 грн. за послуги адвоката надані на підставі договору № 7/15 від 01.09.2015 року про надання правової допомоги.

В обґрунтування заявленої суми витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги № 7/15 від 01.09.2015 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанцію до прибуткового касового ордера від 07.09.2015 р. на суму 10000 грн. як оплату послуг адвоката та акт здачіприйняття наданих послуг від 27.11.2014 року на суму 5000 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6.5 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 7 від 21.02.2013 розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, в квитанції до прибуткового касового ордеру зазначається сума сплати 10000 грн., а акт здачі-прийняття наданих послу підписаний на суму 5000 грн.

Дослідивши зазначені докази, виходячи із вимог ст.ст. 44, 48, 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає заяву позивача, щодо стягнення з відповідача суми витрат на послуги адвоката обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 5000 грн.

Заперечення відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з наступного.

Відповідач в порушення ст.ст. 32,33,34 Господарського процесуального кодексу України не довів та не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують викладені заперечення.

Так, відповідач вказує на те, що до п. 47 акту за серпень 2015 року включені роботи вартістю 5463 грн (без ПДВ) по муруванню зовнішніх стін із цегли керамічної з облицюванням лицьовою цеглою, які виконувались в листопаді 2014року; до пункту 48 акту включені роботи вартістю 3355 грн. (без ПДВ) встановлення і знімання інвентарних сходів та стоякових трубчатих лісів, які були виконані і оплачені в листопаді 2014 року; до пункту 78 акту включені роботи вартістю 7370 грн. (без ПДВ) теплоізоляція виробами з пінопласту на бітумі стін і колон прямокутних, які фактично не виконувались.

Як вбачається з матеріалів справи до акту виконаних робіт за серпень 2015 та до акту за листопад 2014 року були включені різні найменування робіт з різними обґрунтуваннями (шифр і номер позиції нормативу), різними одиницями виміру та з різними витратами виконаних робіт.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, встановити відповідність фактично виконаних в листопаді 2014 року, лютому 2015 року, серпні 2015 року обсягів підрядних робіт з будівництва автомобільної газонаповнювальної компресорної станції з блоком сервісного обслуговування по проспекту Миру, м. Чернігів, що визначені в актах приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2014 року, лютий 2015 року, серпень 2015 року, складених ПП "Тепло-Монтаж" не видається можливим.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

Стосовно вимог зустрічного позову суд вважає за необхідне зазначити таке.

Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт, вартість робіт становить 209658,00 грн.

11.08.2015 року між сторонами було підписано Додаткову угоду № 2 до Договору № 01/07-14 від 31.03.2014 року, відповідно до якої даний договір втрачає чинності з 11.08.2015 року. Одночасно між сторонами були підписані акти приймання-передачі виконаних робіт за серпень 2015 та довідка про вартість виконаних робіт за серпень 2015. Але фактично даний акт містив дані про виконані роботи за весь період з березня по серпень 2015 року.

Однак після підписання Додаткової угоди № 2 позивач довідався, що фактично вартість виконаних робіт за цей період становить 159786 грн.

Позивач зрозумів, що відповідачем допущений обман стосовно визначення вартості робіт.

Отже, сума відображена Відповідачем у акті приймання-передачі виконаних робіт та у довідці про вартість будівельних робіт та витрати від 11.08.2015 року, а і відповідно п. 2 Додаткової угоди № 2 є такою, що не відповідає реальній вартості виконаних робіт, але на момент підписання таких документів Позивачу про це не було відомо.

А тому укладаючи Додаткову угоду Позивач допустився помилки у визначені суми вартості робіт, що є істотною умовою Додаткової угоди № 2.

Так відповідно до ст. 229 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Дана стаття визначає те, що вони передбачають наслідки правочинів, укладених з так званими "вадами волі", тобто за умов, що перешкоджають вільному формуванню волі сторони, яка вчинила правочин, а отже тягнуть за собою невідповідність волі і волевиявлення. Цими обставинами зумовлені і деякі спільні риси та особливості наслідків визнання таких правочинів недійсними.

Помилка це спотворене уявлення особи про обставини, що дійсно мають місце. Під помилкою треба розуміти таке неправильне сприяння стороною суб"єкта, предмета або інших істотних умов правочину, яке вплинуло на її волевиявлення і за відсутності якої за обставинами справи можна вважати, що правочин не був би укладений.

Для визначення правочину недійсним необхідно, щоб помилка мала істотне значення для сторін правочину. ОСОБА_5 із ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України, істотне значення має помилка, щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. При цьому помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Питання, чи є помилка істотною, вирішується судом з урахуванням конкретних обставин справи виходячи з того, наскільки помилка є істотною і взагалі, і для учасника правочину.

Слід також врахувати, що на відміну від обману, помилка не є результатом навмисних дій іншого учасника правочину, хоча, як і обман, зумовлює створення формування волі учасника правочину. Помилці може сприяти відсутність належної обачності, переоцінка свого досвіду чи можливостей учасниками правочину, дії третіх осіб тощо.

Позивач зазначає, що в акті приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2015 окремі роботи не виконувались, а деякі були включені повторно, оскільки були виконані ще в листопаді 2014 року і оплачені ще в 2014 році.

Як вбачається з актів приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 та за серпень 2015 року підрядником були включені різні найменування робіт з різними обґрунтуваннями (шифр і номер позиції нормативу), різними одиницями виміру та з різними витратами виконаних робіт, про що зазначено в відповідних актах.

При підписанні даних актів позивач мав змогу особисто перевірити включені до акту виконані роботи та при наявності невідповідності надати заперечення.

Відповідно до умов Договору № 01/07-14 п. 3.1.11 сторона зобов"язується здійснити технічний нагляд за будівництвом та організувати винос осей об"єкту, контролювати оформлення відповідної виконавчої документації, регламентованої діючим законодавством України з питань капітального будівництва, протягом всього будівництва та введення об"єкту в експлуатацію.

За клопотанням ТОВ "Текссил" судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза. За результатами проведення будівельно-технічної експертиз було складено висновок експертів від 21.06.2016 року за № 3834/3835/15-24. Відповідно до висновків експертизи встановити відповідність фактично виконаних в листопаді 2014 року, лютому 2015 року, серпні 2015 року обсягів підрядних робіт з будівництва автомобільної газонаповнювальної компресорної станції з блоком сервісного обслуговування по проспекту Миру, м. Чернігів, що визначені в актах приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2014 року, лютий 2015 року, серпень 2015 року, складених ПП "Тепло-Монтаж" не видається можливим.

Оскільки в акті приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) за лютий 2015 року наведено повний перелік виконаних робіт по позиціям, а виконані ДП "Чернігів-Сантехмонтаж" роботи представлені ОСОБА_5, що не містить повного переліку виконаних робіт та складений не за формою КБ-2в, визначити чи відображені в акті приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) за лютий 2015 року, що складений між КП "Чернігівбудінвест", ПП "Тепло-Монтаж" та ТОВ "Текссил" роботи, які були виконані ДП "Чернігів-Сантехмонтаж" на підставі окремої угоди з ТОВ "Текссил", відповідно до акту № ОУ 0000043 здачі приймання робіт (надання послуг) від 30.09.2014 року, не видається можливим.

В п. 7 Висновку вказано, що в акті приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) за листопад 2014 року на суму 496154,40 грн, що складений між КП «Чернігівбудінвест», ПП «Тепломонтаж» та ТОВ «Текссил», відображені роботи, які були виконані на підставі окремих угод ДП «Чернігів-Сантехмонтаж»та ПРАТ «ПМК-82», що відображені в ОСОБА_5 приймання виконаних робіт за листопад 2014 року, складеному між ТОВ «Текссил» та ДП «Чернігів-Сантехмонтаж» на суму 605374,60 грн, та в ОСОБА_5 приймання виконаних робіт за листопад 2014 року, складеному між ТОВ «Текссил» та ПрАТ «ПМК-82» на суму 312000,00 грн. Однак дані висновку не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать п. 1 Висновку, де вказано, що встановити відповідність фактично виконаних в листопаді 2014 року, лютому 2015 року, серпні 2015 року обсягів підрядних робіт не видається можливим.

Не можуть бути взяті до уваги і висновок експертів, щодо проведення вибіркової перевірки, а також на посилання, «що зі слів представника ТОВ «Текссил», роботи згідно актів на об»єкті не виконувались.

Окрім того відповідачем за зустрічним позовом надано додаткову угоду № 1 від 21.01.2015 року про збільшення суми договору на суму додаткових робіт в сумі 159796,00 грн., надані акти на закриття прихованих робіт.

Висновком експертів за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 3834/3835/15-24 не підтверджено виконання чи невиконання будівельних робіт безпосередньо ПП «Тепло-Монтаж» на спірному об»єкті.

Відповідно ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов»зковим і оцінюється господарським сдом за правилами, встановленими статтею 43 ГПК.

ОСОБА_5 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, позовні вимоги позивача не можна вважати законними і обґрунтованими, а тому вони не підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 5000 грн. за послуги адвоката надані на підставі договору від 08.10.2015 року про надання правової допомоги.

В обґрунтування заявленої суми витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги від 08.10.2015 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, платіжне доручення № 198 від 27.10.2015 року на сумі 5000 грн..

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6.5 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 7 від 21.02.2013 розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, витрати за послуги адвоката не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 530, 625, 653, Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссил" (14033, м. Чернігів, пр-т Миру, 127/2, ) на користь Приватного підприємства "Тепло-Монтаж", (14021, м. Чернігів, вул. Сабурова, 14, р/р 6, в ПАТ "Райфайзен банк "Аваль" в м. Київ, МФО 380805, ) заборгованість в сумі 79000,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 2083,15 грн., інфляційні витрати в розмірі 7158,04 грн. витрати на послуги адвоката в розмірі 5000,00 грн, судового збору в розмірі 1323,62 грн., відмовивши в решті позову.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Суддя В.М.Репех

Повний текст рішення підписано 05.07.2016 року

Суддя В.М.Репех