УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.06.2016Справа № 910/10995/16

Суддя Домнічева І.О., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна виробнича компанія "ОМЕГА"

до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про стягнення 1 412,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна виробнича компанія "ОМЕГА" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування збитків (втрат) у зв'язку із неналежним та несвоєчасним виконанням рішення господарського суду Київської області від 21.07.2015 року у справі № 911/2280/15.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі. Вказана процесуальна вимога не була дотримана заявником при зверненні до Господарського суду міста Києва.

Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн. 00 коп.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (1 378 грн).

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Як вбачається з позовної заяви та зазначено самим позивачем, предметом позову є стягнення інфляційних втрат та 3 % річних як збитків (втрат) позивача у зв'язку із тривалим, безпідставним та незаконним невиконанням наказу господарського суду Київської області від 25.08.2015 по справі № 911/2280/15.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд: "Стягнути з Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві за рахунок Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна виробнича компанія "ОМЕГА" 286,20 грн. 3 % річних та 1 126,08 грн. інфляційних втрат в рахунок відшкодування підтвердженої шкоди (втрат) у зв'язку із невиконанням рішення господарського суду Київської області від 21.07.2015 р. у справі № 911/2280/15".

Нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму боргу регламентується положеннями статті 625 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Відповідно до положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 Цивільного кодексу, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Як зазначено в пункті 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року N 14, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, позивачем заявлені майнові вимоги щодо стягнення компенсації (плати) з відповідача за користування ним коштами в загальному розмірі 1 412,28 грн., а тому за подання вказаного позову позивач повинен був сплати судовий збір у сумі 1 378, 00 грн., проте доказів сплати судового збору позивачем до позовної заяви не додано.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача, щодо не справляння в даному випадку судового збору з підстав встановлених пунктом 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", на підставі нижченаведеного.

Згідно пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Відповідно до положень статті 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Тобто в силу положень статей 11, 1173 Цивільного кодексу України, завдання шкоди є підставою для виникнення у завдавача такої шкоди зобов'язання по її відшкодуванню (деліктного зобов'язання). Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Таким чином, правова природа майнової шкоди є відмінною від правової природи компенсації (плати) за користування ним коштами, а позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжрегіональна виробнича компанія "ОМЕГА" не містить вимог про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, при зверненні до суду з якими судовий збір не справляється, а тому заявник повинен сплатити судовий збір на загальних підставах.

За таких обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущеного порушення, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя І.О. Домнічева