КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Справа№ 910/3264/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Гіневська-Фареник М.О. - за довіреністю оформленою належним чином;

від відповідача: Гогітідзе В.Ф.- за довіреністю оформленою належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада-2"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2016р.

у справі № 910/3264/16 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

про визнання права,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 2" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" про визнання права на зарахування відповідачем сплачених коштів у розмірі 234 115,77 грн. за платіжними дорученнями: № 650 від 17.10.2013р., № 2378 від 30.09.2014р., № 839 від 28.10.2013р., № 894 від 31.10.2013р., № 1474 від 28.03.2014р., № 1251 від 30.01.2014р., № 893 від 31.10.2013р., № 2145 від 28.08.2014р., № 2033 від 29.07.2014р., № 1799 від 29.05.2014р., № 1613 від 24.04.2014р., № 784 від 27.06.2014р. за період з 01.11.2012р. по 01.05.2013р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно зазначених платіжних доручень грошові кошти мають бути зараховані відповідачем у рахунок погашення його боргу, що виник у період з 01.11.2012р. по 01.05.2013р. і був встановлений рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/11433/13 від 16.08.2013р. Вказаним рішенням стягнуто з позивача на користь відповідача 247 650,72 грн. боргу, 12 216,89 грн. пені, 2 448,27 грн. 3% річних, 261,12 грн. інфляційних втрат за період з 01.11.2012р. по 01.05.2013р. та 5 351,54 грн. судового збору.

Відповідач вимоги позову заперечував.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.03.2016р. у справі № 910/3264/16 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада-2"відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада-2" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2016р. у справі № 910/3264/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначив на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада-2" сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада-2", прийнято до провадження та призначено до розгляду на 15.06.2016р.

15.06.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні 15.06.2016р. представник відповідача проти доводів апеляційного оскарження заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Представник позивача викладені в апеляційній скарзі доводи підтримав, просив оскаржуване рішення - скасувати, а позов -задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи представників сторін , перевіряючи правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.07.2012р. між відповідачем (постачальник, енергопостачальна організація) та позивачем (покупець) укладено договір №450413 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води (договір).

Згідно з п. 1.1 договору енергопостачальна організація зобов'язувалася виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю теплову енергію у вигляді гарячої води у період з 01.07.2012 р. по 30.06.2013 р. у кількості 3967,384 Гкал, з максимальним тепловим навантаженням 1,808 Гкал/год.

Відповідно до п. 1.2 договору покупець зобов'язувався приймати теплову енергію у вигляді гарячої та своєчасно здійснювати оплату за на умовах даного договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/11433/13 від 16.08.2013р., яке залишено без змін постановою апеляційного суду та набрало законної сили, стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 2" визнано боржником, який порушив грошові зобов'язання, а тому з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" примусово стягнута заборгованість у розмірі 247 650,72 грн. , 12 216,89 грн. пені, 2 448,27 грн. 3% річних, 261,12 грн. інфляційних втрат та 5 351,54 грн. судового збору.

При цьому судом по справі № 910/11433/13 було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 2" допустило невиконання грошового зобов'язання у період з 01.11.2012р. по 01.05.2013р.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись з позовом до відповідача у справі , що переглядається судом апеляційної інстанції, Позивач просив про визнання його права на зарахування відповідачем сплачених ним протягом 2013 -2014 років безготівкових коштів на рахунок відповідача коштів на загальну суму 234 115,77 грн. за платіжними дорученнями:

№ 650 від 17.10.2013 в сумі 17 799,85 грн.,

№ 839 від 28.10.2013 в сумі 18 006,35 грн.,

№ 893 від 31.10.2013 в сумі 50 000,00 грн.,

№ 894 від 31.10.2013 в сумі 20 000,00 грн.,

№ 1251 від 30.01.2014 в сумі 18 000,00 грн.,

№ 1474 від 28.03.2014 в сумі 18 006,35 грн.,

№ 1613 від 24.04.2014 в сумі 18 006,35 грн.,

№ 1799 від 29.05.2014 в сумі 18 006,35 грн.,

№ 784 від 27.06.2014 в сумі 18 006,35 грн.,

№ 2033 від 29.07.2014 в сумі 18 006,35 грн.,

№ 2145 від 28.08.2014 в сумі 18 006,35 грн.,

№ 2378 від 30.09.2014 в сумі 2 271,47 грн.

Судова колегія вважає, що позивач звернувся із вимогами, які не відповідають змісту належних йому прав у правовідношенні , з якого виник спір.

Зарахування є одним із способів припинення зобов'язання.

У статті 601 ЦК України уміщено вимоги до зобов'язань (правовідносин), які припиняються зарахуванням. Такі вимоги мають бути однорідними , зустрічними, і строк виконання по ним має наступити, (або такий строк не встановлений, або визначається моментом пред'явлення вимоги).

Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Право на зарахування виникає в силу закону за наявності підстав, визначених останнім.

Натомість шляхом визнання захищається право, яке, по-перше, є абсолютним, існуючим і, по-друге, коли між сторонами спору відсутні зобов'язальні ( відносні ) правовідносини.

Як випливає з позову, позивач, усупереч закону і наявних у прав, фактично намагається через суд у примусовому порядку зобов'язати кредитора ( відповідача) прийняти як належно виконану боржником оплату вартості поставленої теплоенергії у період з 01.11.2012р. по 01.05.2013р. і тим самим встановити факт припинення виконанням зобов'язань за рахунок раніше сплачених боржником платежів.

Встановивши , що невиконання боржником грошових зобов'язань на загальну суму 234 115,77 грн у вказаний період було підтверджено господарським судом у справі № 910/11433/13 за спором між цим ж сторонами, а спосіб захисту ,з яким боржник звернувся до суду у справі , що переглядається у апеляційному порядку , не відповідає змісту наявних у позивач прав і фактично зводиться до повторної переоцінки доказів ,які вже були предметом судового розгляду у іншому спорі мж тими сторонами , суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення позову і апеляційної скарги позивача .

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, що також закріплено в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі ..

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада-2" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2016р. у справі № 910/3264/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2016р. у справі № 910/3264/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/3264/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

В.В. Шапран