ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Справа № 920/1783/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача не зявився

відповідача - ОСОБА_1 за довіреністю № б/н від 01.01.2016

третіх осіб - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю УкрСумиліфт, м. Суми (вх. №1183 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2016 у справі № 920/1783/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УкрСумиліфт, м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісресурс, м. Суми

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство Сумижитло Сумської міської ради, м. Суми

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю ОблСумиліфт, м. Суми

про стягнення 244519 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю УкрСумиліфт, м. Суми звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Сервісресурс, м. Суми 244519,31 грн. заборгованості, що виникла відповідно до укладеного між сторонами договору підряду від 29.05.2015 № 19, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.04.2016 по справі № 920/1783/15 (головуючий суддя: Джепа Ю.А., суддя Левченко П.І., суддя Яковенко В.В.) у позові відмовлено.

Позивач із даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неправильне вирішення спору по суті, просить рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2016р. по справі № 920/1783/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.04.2016 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.05.2016 об 11:30 год.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Облсумиліфт, м. Суми надала відзив на апеляційну скаргу (вх. № 4919 від 16.05.2016), в якому проти доводів скаржника заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також, ТОВ Облсумиліфт просить проводити перегляд рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2016 по справі № 920/1783/15 в апеляційному порядку без участі представника третьої особи.

Відповідач також надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 5438 від 30.05.2016), в якому категорично не погоджується із апеляційною скаргою, підтримує рішення та викладені у ньому висновки суду першої інстанції у повному обсязі і просить залишити рішення у справі без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 розгляд справи відкладено на 21.06.2016 об 11:00 год. Зобов'язано КП Сумижитло Сумської міської ради, м. Суми надати суду апеляційної інстанції для огляду в судовому засіданні паспорти ліфтів згідно додатку до спірного Договору підряду № 19 від 29.05.2015, а їх належним чином засвідчені копії - для залучення до матеріалів справи.

14.06.2016 на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача КП Сумижитло Сумської міської ради, м. Суми надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 6151), в якому остання не погоджується із апеляційною скаргою позивача, оскільки послуги по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації виконувало ТОВ «ОблСумиліфт» відповідно до договору підряду № 70 від 03.06.2015 за період з 01.06.2015 по 31.08.2015, по будинкам, які зазначаються у позовній заяві. Окрім цього, третя особа зазначає, що між КП Сумижитло Сумської міської ради та ТОВ «ОблСумиліфт» були підписані акти виконаних робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації за вказаний період. Крім того, КП Сумижитло Сумської міської ради пояснює про неможливість надання суду апеляційної інстанції для огляду в судове засідання паспортів ліфтів, оскільки ці документи знаходяться в інших організаціях, які на даний час надають послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Просить розглянути справу без участі представника КП Сумижитло Сумської міської ради, у звязку з неможливістю забезпечення явки представника у судове засідання 21.06.2016.

21.06.2016 позивачем через канцелярію суду надано клопотання (вх. № 6349) про відкладення та продовження строку розгляду справи, у звязку з госпіталізацією представника позивача ОСОБА_2 до Кардіологічного відділення КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1», на підтвердження чого надав суду копію довідки МСЕК.

Колегія суддів розглянувши дане клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку її розгляду, перевіривши наявні у справі матеріали, дійшла висновку, що дане клопотання позивача задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські справи на підставі Конституції України, Господарського процесуального кодексу.

У відповідності до статті 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість відкладення розгляду справи за умови наведення обставин, які перешкоджають розгляду справи в даному судовому засіданні, але можуть бути усунуті до наступного судового засідання.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Проте наведені позивачем обставини в даному випадку є такими, що не перешкоджають розгляду справи в даному судовому засіданні 21.06.2016 по суті.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. При цьому, колегія суддів враховує, що судом апеляційної інстанції розгляд даної справи вже відкладався, а позивачу була надана можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування свої вимог та заперечень, але додаткових пояснень по суті спору, окрім зазначених в апеляційній скарзі та тих, що містяться в матеріалах справи, позивачем суду апеляційної інстанції не надано та будь-яким засобом звязку (поштою, електронною поштою, факсом, курєрською службою, тощо) на адресу суду не направлено, хоча позивач мав на це достатньо часу.

Крім того, позивач не був позбавлений права подати суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції згідно з правилами, встановленими статтею 74-1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, заслухавши у судовому засіданні уповноваженого представника відповідача, який підтримав свою правову позицію у справі та доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю УкрСумиліфт, м. Суми на рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2016 у справі № 920/1783/15 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних правових підстав та обставин справи в їх сукупності.

Як свідчать матеріали справи, 29.05.2015 між позивачем (Підрядник) та відповідачем (Замовник) був укладений Договір підряду за № 19 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Підрядник за дорученням Замовника приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації на об'єктах Замовника, визначених Додатком № 1 та Додатком № 2 до Договору.

Вартість робіт по Договору по кожному ліфту визначається додатками № 1 та № 2 до Договору.

Пунктом 5.1. Договору сторони обумовили, що Підрядник до пятого числа місяця, наступного за звітним, надає Замовнику акти виконаних робіт побудинково із зазначенням їх вартості, відкоригованої на дні простою ліфтів.

Згідно пункту 5.2. Договору Замовник до 10-го числа повертає підряднику підписаний акт виконаних робіт, або обґрунтовану відмову від підписання. Якщо відмова від підписання акту не надіслана замовнику в обумовлений термін, виконані роботи вважаються прийнятими і підлягають оплаті.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що Замовник здійснює розрахунок за виконані Підрядником роботи відповідно до сплачених коштів мешканців, згідно інформації, про сплату коштів, яку надає Сумський міський розрахунковий центр.

У разі несвоєчасного надання належним чином оформлених актів виконаних робіт, замовник має право на додаткове відтермінування платежу за виконані роботи на 15 банківських днів (пункт 5.4. Договору).

Як зазначає позивач, він, як Підрядник за Договором, своєчасно приступив до виконання робіт, оскільки виконував їх і на дату укладення договору підряду № 19 від 29.05.2015, але з попереднім Замовником - КП Сумижитло Сумської міської ради.

Також, свою правову позицію у справі позивач обґрунтовує тим, що у кінці червня 2015 року між КП Сумижитло Сумської міської ради та відповідачем ТОВ Сервісресурс виникли публічні спори з приводу надання послуг мешканцям багатоквартирних житлових будинків з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій, тому позивачу було незрозуміло, чи буде розірваний цей договір та переукладений з КП Сумижитло Сумської міської ради, чи залишиться діяти. Проте, незважаючи на викладені обставини, позивач добросовісно виконав роботи у червні-серпні 2015 і продовжує їх виконувати і до теперішнього часу. Однак, до даного часу до нього не надходило жодних пропозицій про розірвання договору № 19 від 29.05.2015 або пропозицій щодо переукладення Договору з КП Сумижитло Сумської міської ради, в звязку з чим у вересні 2015 позивач (Підрядник) направив на адресу Замовника (відповідача) акти виконаних робіт та реєстри актів.

З огляду на те, що у розумні строки акти не були підписані та повернуті Підряднику, тому позивач 19.10.2015 повторно направив на адресу Замовника реєстри актів виконаних робіт та акти виконаних робіт, але ці документи Замовником не були підписані.

За даними позивача ним виконано роботи по Договору № 19 від 29.05.2015: за червень 2015 року на суму 82757,32 грн., за липень 2015 року на суму 81373,15 грн., за серпень 2015 року на суму 80388,84 грн., а всього на суму 244519,31 грн., однак відповідач оплату вартості цих робіт не провів.

Вважаючи свої права порушеними, Підрядник звернувся до господарського суду Сумської області із позовом до Замовника про стягнення боргу за виконані роботи в розмірі 244519,31 грн.

Відповідач проти заявлених у позові вимог категорично заперечив, оскільки вважає, що жодних правових підстав для стягнення з нього заборгованості по договору № 19 від 29.05.2015 не існує, а позов не підтверджено жодними доказами.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову господарський суд виходив з того, що позивачем - ТОВ УкрСумиліфт не доведено факту виконання робіт з технічного обслуговування систем диспетчеризації за актами за червень, липень та серпень 2015 року по договору № 19 від 29.05.2015, а тому його позовні вимоги в даній справі не можуть бути задоволені за відсутністю для цього правових підстав.

Колегія суддів апеляційної інстанції повністю погоджується із даним висновком місцевого господарського суду, оскільки під час вирішення даного спору, ним правильно встановлені усі обставини, що мають значення для справи, яким до того ж судом надана вірна юридична оцінка, норми права застосовані вірно, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору.

Під час вирішення спору по суті та перегляду прийнятого у даній справі рішення в апеляційному порядку, судами обох інстанції встановлено і це підтверджується наявними у справі доказами, що хоча між сторонами і було підписано Договір № 19 від 29.05.2015, проте жодними первинними документами факт виконання Підрядником робіт за цим правочином позивачем в порядку статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України не доведений.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи позивача у справі.

Порушення своїх прав та необхідність їх захисту, особи, що звертаються до суду, повинні довести належними та допустимими доказами.

У пункті 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 244519,31 грн. за виконані роботи по договору підряду № 19 від 29.05.2015 згідно актів за червень, липень та серпень 2015 року.

До предмету доказування у даній справі входить встановлення: факту виконання робіт позивачем за наданими актами за червень, липень та серпень 2015 року по договору № 19 від 29.05.2015, з огляду на те, що акти виконаних робіт, а також попередньо узгоджені реєстри по нарахуванню між сторонами не підписувались та не складались, а відповідач заперечує проти їх підписання; факту належної передачі відповідачу результатів виконаних робіт з технічного обслуговування систем диспетчеризації відповідно до умов укладеного договору та вимог чинного законодавства; факту здійснення господарської операції, яка пов'язана не лише з технічним підписанням договору, а з фактом виконання робіт, який повинен доводитися сторонами; а також, чи є підстави для стягнення з відповідача вартості цих робіт з урахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і, в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них підрядникові.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника достроково (частина перша статті 854 Цивільного кодексу України).

Господарський суд Сумської області в оскаржуваному рішенні правильно зробив посилання на те, що виходячи з умов Договору № 19 від 29.05.2015 та вимог чинного законодавства, роботи можуть вважатися виконаними, а обовязок по їх оплаті таким, що настав, тільки після складення акту виконаних робіт. Виключно складений акт породжує правові наслідки. При цьому складений акт це акт, підписаний сторонами, або той, від підписання якого сторона ухиляється (за відсутністю письмових зауважень, котрі, як вбачається з матеріалів справи, мали місце після отримання актів виконаних робіт).

Так, в матеріалах справи наявне листування позивача та відповідача, з якого вбачається, що позивач направив на адресу позивача акти виконаних робіт за червень, липень та серпень 2015, котрі відповідачем отримані, але не підписані з посиланням на необґрунтованість вказаної в них інформації, про що свідчать витяги з книги реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції ТОВ Сервісресурс за період з 01.01.2015 по 29.03.2016, опис вкладення у поштове відправлення, рекомендоване повідомлення про його вручення, лист вих. №196 від 05.08.2015, лист вих. №235 від 25.09.2015 та лист № 875 від 05.10.2015 (том 2 аркуші справи 4, 6-7, 96, 168-195).

При цьому, докази надсилання позивачем повторно листів вих. № 189 від 06.07.2015 та вих. № 201 від 03.09.2015 (том 2 аркуші справи 3, 5) та отримання їх відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Також на підтвердження виконання робіт у спірний період позивач надав штатний розклад підприємства, графіки роботи ліфтової служби, табелі обліку робочого часу за червень-серпень 2015 року, накази про призначення відповідальних осіб, додатки до них з переліком ліфтів, закріплених за відповідальними особами, видаткові накладні на придбання запасних частин та матеріалів, а також акти списання (том 2 аркуші справи 11-41).

Проте, ці документи складені позивачем в односторонньому порядку та прямо не доводять виконання відповідних робіт при обслуговуванні конкретних ліфтів за відповідними адресами, а тому не можуть бути прийнятими судом до уваги в якості доказів виконання позивачем робіт у червні-серпні 2015 року і саме за Договором № 19 від 29.05.2015.

Факт дотримання позивачем умов Договору щодо надання Замовникові актів виконаних робіт побудинково із зазначенням їх вартості, відкоригованої на дні простою ліфтів з врахуванням фактичного здійснення технічного обслуговування ліфтів, не пізніше пятого числа місяця, наступного за звітним (пункт 5), не знайшов свого підтвердження серед наявних у справі документальних доказів та не доведений позивачем ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

Крім того, господарським судом обґрунтовано зазначено, що наявність або відсутність зобов'язань відповідача перед позивачем за Договором № 19 від 29.05.2015 повинна та може встановлюватись первинними документами.

Так, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996- XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, щ вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996- XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Викладена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року у справі №21-4266а15.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Таким чином, належними та допустимими доказами виконання позивачем підрядних робіт за Договором є лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Однак матеріали справи не містять жодних первинних документів, які б підтверджували факт виконання позивачем робіт з технічного обслуговування систем диспетчеризації ліфтів саме в спірних житлових будинках, та саме в червні, липні та серпні 2015 року і на замовлення відповідача, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 228 від 07.05.2015 з 01.06.2015 виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій є КП Сумижитло Сумської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 285 від 02.06.2015 постановлено вважати договір № 52 від 25.05.2015 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, укладений між КП Сумижитло Сумської міської ради та ТОВ Сервісресурс - неправомірним внаслідок недійсності через їх невідповідність вимогам закону (том 2 аркуші справи 94-95).

Рішенням господарського суду Сумської області від 09.03.2016 в справі № 920/1863/15 визнано недійсним договір № 52 від 25.05.2015 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, укладений між КП Сумижитло Сумської міської ради та ТОВ Сервісресурс, та Додаткову угоду № 1 до нього. Дане рішення в апеляційному порядку оскаржено не було та набрало законної сили.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не мав права надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду, тому й не надавав заявки до позивача на виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації.

Крім того, за всіма обставинами справи, роботи по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації у період з 01.06.2015 по 31.08.2015 виконував ТОВ ОблСумиліфт, відповідно до договору підряду № 70 від 03.06.2015, укладеного з КП Сумижитло Сумської міської ради.

Як вбачається із позовної заяви ТОВ УкрСумиліфт до ТОВ Сервісресурс, предметом даного позову є стягнення грошових коштів в розмірі 244519,31 грн. за організацію та виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації на об'єктах, що визначені додатками № 1, 2 до укладеного договору підряду № 19 від 29.05.2015 за період з червня по серпень місяць 2015 року.

Проте, рішенням господарського суду Сумської області від 15.02.2016 по справі № 920/1853/15 стягнуто з КП Сумижитло СМР (відповідач) на користь ТОВ ОблСумиліфт заборгованість за виконані роботи в розмірі 202391,49 грн., 25525,13 грн., 1683,01 грн. - 3% річних, 3444,86 грн. судового збору. Зазначене рішення набрало законної сили, а на його виконання видано відповідний наказ.

Даним рішенням у справі № 920/1853/15 судом встановлено наступне.

03.06.2015 між ТОВ ОблСумиліфт (підрядник) та КП Сумижитло» СМР (замовник) було укладено договір підряду № 70, згідно умов якого замовник доручає і оплачує, а підрядник приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації на об'єктах замовника, визначених додатком № 1 та додатком № 2 до Договору.

Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) за період з червня по серпень 2015 року підтверджується факт виконання підрядником та прийняття замовником робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації на загальну суму 202391,49 грн.

Замовник не розрахувався за виконані роботи і доказів того, що ним було заявлено про недоліки у виконаних підрядником роботах не подав, тому суд при розгляді справи № 920/1853/15 визнав правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення із Замовника 202391,49 грн.

Також зі змісту додатків до Договору № 19 від 29.05.2015 та до Договору № 70 від 03.06.2015 вбачається, що перелік об'єктів - житлових будинків на яких виконувалися роботи по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації, визначених додатками № 1, 2 до договір підряду № 70 від 03.06.2015, укладеного між ТОВ ОблСумиліфт та КП Сумижитло СМР є тотожним переліку об'єктів, визначених додатками № 1, 2 до договору підряду № 19 від 29.05.2015 укладеного між ТОВ УкрСумиліфт та ТОВ Сервісресурс.

Таким чином, місцевим господарським судом при винесенні рішення у даній господарській справі № 920/1783/15 було вірно встановлено, що в силу приписів ст. 35 ГПК України, відсутня необхідність доказування як факту укладення договору підряду № 70 від 03 червня 2015, так і факту виконання підрядних робіт за даним договором за червень - серпень 2015 року, оскільки дані обставини щодо ТОВ ОблСумиліфт, вже були встановлені рішенням господарського суду Сумської області від 15 лютого 2016 по справі № 920/1853/15 , яке набрало законної сили.

За таких обставин, колегія суддів приймає до уваги надані ТОВ ОблСумиліфт пояснення про те, що вимоги ТОВ УкрСумиліфт у справі № 920/1783/15 є безпідставними, а позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за роботи, які фактично виконані ТОВ ОблСумиліфт згідно договору підряду № 70 від 03.06.2015 і цей факт встановлено рішенням господарського суду Сумської області від 15.02.2016 по справі № 920/1853/15.

Аналіз встановлених по справі обставин свідчить про те, що правова позиція ТОВ УкрСумиліфт не підтверджена наявними у справі доказовими матеріалами та не ґрунтується на вимогах закону. В даному спірному випадку позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що його законні права та інтереси були порушені відповідачем, оскільки доказів фактичного виконання Підрядником договірних зобовязань у справі не містяться, і ці дані не спростовані позивачем під час судового розгляду даної справи у судах двох інстанцій.

Доводи позивача, з яких подана апеляційна скарга, не спростовують правильного висновку місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у справі, яка розглядається, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та не припустився порушень норм процесуального права, якими закріплено та визначено обовязковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходить при вирішенні даної справи. Наслідком виконання зазначених процесуальних дій є прийняття господарським судом Сумської області цілком законного та обґрунтованого рішення у даній справі, через що правові підстави для його скасування у суду апеляційної інстанції відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю УкрСумиліфт, м. Суми залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 05.04.2016 у справі № 920/1783/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Істоміна О.А.