ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа № 909/1330/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів Давид Л.Л., Орищин Г.В.

при секретарі судового засідання Швець О.В.

з участю представників: позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року по справі №909/1330/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» до відповідачів: товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-1» та до товариства з обмеженою відповідальністю «Імперово» про стягнення заборгованості в сумі 200000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-1» та до товариства з обмеженою відповідальністю «Імперово». Позивач просив суд:

- стягнути солідарно з відповідачів на його користь 20000,00 грн. заборгованості за договором субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року та договору поруки №06-14/15 від 08 червня 2015 року;

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-1» на користь позивача 180000,00 грн. заборгованості за договором субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням ОСОБА_5 «Дніпро-1» договору субпідряду №43-0813, укладеного сторонами 08 серпня 2013 року. За умовами договору відповідач зобовязався за завданням позивача виконати роботи з вертикального планування, улаштування пальового поля та монолітних залізобетонних фундаментів на обєкті будівництва "Підприємство з виробництва кормів за адресою вул. Залізнична, 44, м. Красногорівка, Марїнський район, Донецька область". Позивач платіжними дорученнями №4691 від 09 серпня 2013 року, №227 від 04 вересня 2013 року перерахував відповідачу аванс у сумі 200000,00 грн. на будівельні роботи згідно договору субпідряду №43-0813, які відповідач не виконав.

За договором поруки №06-14/15, укладеним 08 червня 2015 року ОСОБА_5 "Імперово" (поручитель) і ОСОБА_5 "Станіславська торгова компанія" (кредитор) поручитель зобовязався відповідати за виконання боржником (ОСОБА_5 "Дніпро-1") в частковому обсязі у межах 20000,00 грн. його боргових зобовязань перед кредитором за договором субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року.

Правовою підставою вимог позивач зазначає ст.ст. 15, 526, 543, 554, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України.

Господарський суд Івано-Франківської області (суддя Кобецька С.М.) рішенням від 21 січня 2016 року припинив провадження у справі щодо відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Імперово". У решті позову відмовив.

Суд першої інстанції покликаючись на норми процесуального і матеріального права, зокрема на положення ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 204, 509, 525, 526, 626-629, 837, 838, 853, 882 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, дійшов висновку, що право позивача на повернення авансу в повному обсязі є недоведеним, необґрунтованим, документально не підтвердженим, таким, що суперечать фактичним обставинам, вимогам діючого законодавства.

Господарський суд Івано-Франківської області визнав доведеними преюдиціальні обставини, встановлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 19 листопада 2011 року у справі №925/830/14, які не потребують доказування. Поряд з цим суд вказав на невиконання позивачем вимог суду, викладених в ухвалах від 07.12.2015р., від 16.12.2015р., від 12.01.2016р., якими суд неодноразово зобовязував позивача надати договір субпідряду №43-0813 в оригіналі (для огляду), в т.ч. додатки №№ 1, 2, 3, 4, які складають невідємну його частину, акти, довідки виконаних робіт (форми КБ-2В, КБ-3). Однак позивач не надав суду витребуваних документів, як і не надав доказів обґрунтованої відмови від підписання актів виконаних робіт, в тому числі листа №137 від 13.10.2013р. А з наданого суду відповідачем ОСОБА_5 "Дніпро-1" електронною поштою листа №137 від 13.10.2013р. не вбачається мотивованої відмови позивача від підписання актів приймання виконаних будівельних робіт №№ 1, 2-1 за вересень 2013р. від 07.10.2013р., на загальну суму 299 069,88 грн., щодо виявлення допущених у роботі відступів від умов Договору, щодо невідповідності актів форми КБ-2в, вимогам закону та умовам Договору, щодо інших істотних недоліків підрядних робіт. Також суд наголосив, що договір субпідряду №43-0813 укладений в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Суд констатував, що початок виконання відповідачем ОСОБА_5 "Дніпро-1" робіт, обумовлених Договором субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року, достовірно встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2014 року, у справі №925/830/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 04 лютого 2015року, а часткове виконання підрядних робіт за договором субпідряду №43-0813 підтверджено матеріалами справи та не спростовано позивачем.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року по справі №909/1330/15. Вважає рішення незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права, зокрема ст.ст. 543, 554 Цивільного кодексу України.

Стверджує, що суд незаконно відмовив позивачу в задоволенні клопотання про заміну відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Імперово» на товариство з обмеженою відповідальністю «Украгро-Інвестсервіс» і припинив провадження у справі відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Імперово». Також суд не прийняв до уваги доводи позивача, викладені в листі за №137 від 13 жовтня 2013 року щодо відмовив від підписання актів виконаних робіт.

Також позивач стверджує, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору договором субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року та не підписали протокол розбіжностей, і при цьому вказує про обставини, встановлені Київським апеляційним господарським судом постановою від 19 листопада 2014 року у справі №925/830/14, залишеною без змін Вищим господарським судом України.

Про розгляд справи сторонам повідомлено належним чином.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу. У судовому засіданні представник позивача просить відхилити апеляційну скаргу. Рішення суду вважає законним і обгрунтованим.

Згідно з ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Львівський апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін і вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року по справі №909/1330/15 слід залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вичинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За визначенням статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

В силу приписів ст.ст. 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

За визначенням частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

З матеріалів справи слідує, що товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" і товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро-1" уклали Договір субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року за умовами якого відповідач зобовязався за замовленням позивача на свій ризик виконати та здати позивачу роботи з вертикального планування, улаштування пальового поля та монолітних залізобетонних фундаментів на обєкті будівництва "Підприємство з виробництва кормів за адресою вул. Залізнична 44 в місті Красногорівка, Маріїнського району Донецької області". Згідно з п.п. 5.3., 5.5. договору позивач зобовязався до початку робіт виплачувати відповідачу (ОСОБА_5 "Дніпро-1") аванс на виконання поетапних робіт у розмірі 50% від суми загальної вартості даного виду робіт, яка визначена локальним кошторисом у відповідності до графіка виконання робіт (Додаток 3). Подальша оплата поетапних обємів робіт здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт (ф.КБ-2В та ф.КБ-3) з врахуванням виплаченого авансу.

Позивач підписав договір з протоколом розбіжностей і надіслав товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро-1". А платіжними дорученнями №4691 від 09 серпня 2013 року та №227 від 04 вересня 2013 року позивач перерахував відповідачу у загальній сумі 200000,00 грн. із призначенням платежу «Аванс на будівельні роботи, м. Красногорівка згідно договору №43-0813 від 08.08.2013».

Відповідач протокол розбіжностей не підписав і не повернув позивачу, а також не звертався до суду про врегулювання переддоговірного спору. Отже, договір субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року діє з урахуванням протоколу розбіжностей (а.с.12-22).

Слід зазначити, що товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" уже зверталося до Господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-1" про стягнення 200000,00 грн., як безпідставно отриманих коштів і суд першої інстанції рішенням від 30 липня 2014 року у справі №925/830/14 позов задовольнив.

Проте Київський апеляційний господарський суд постановою від 19 листопада 2011 року у справі №925/830/14 скасував рішення Господарського суду Черкаської області від 30 липня 2014 року та прийняв нове рішення, яким у позові відмовив повністю. Київський апеляційний господарський суд встановив, що договір субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року є укладеним і діє з урахуванням протоколу розбіжностей. Сторони приступили до виконання договору субпідряду №43-0813. Після підписання договору товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" платіжними дорученнями №4691 від 09 серпня 2013 року та №227 від 04 вересня 2013 року перерахувало відповідачу у загальній сумі 200000,00 грн. із призначенням платежу «Аванс на будівельні роботи, м. Красногорівка згідно договору №43-0813 від 08.08.2013», які відповідач прийняв у якості попередньої оплати підрядником субпідряднику і приступив до виконання робіт за договором субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року, що підтверджується актами виконаних робіт за вересень 2013 року від 07 жовтня 2013 року та листом позивача №137 від 16 жовтня 2013 року.

За приписами частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом п. 8.1. договору субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року в редакції протоколу розбіжностей «Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до моменту виконання Сторонами своїх договірних зобовязань за цим Договором або його розірвання у відповідності із положеннями даного Договору, а в частині виконання Субпідрядником гарантійних зобовязань - до завершення гарантійного строку» (а.с.21).

Виходячи із вищенаведеного суд апеляційної інстанції констатує, що 200000,00 грн., які товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" платіжними дорученнями №4691 від 09 серпня 2013 року та №227 від 04 вересня 2013 року перерахувало відповідачу товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпро -1», є попередньою оплатою за договором субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року. Договір субпідряду №43-0813 діє з урахуванням протоколу розбіжностей (п.8.1.) - до моменту виконання сторонами своїх договірних зобовязань за цим Договором або його розірвання. У матеріалах справи відсутні докази розірвання договору субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року чи його припинення. Таких доказів не надано й суду апеляційної інстанції. За наведених обставин законні підстави повернення попередньої оплати у сумі 200000,00 грн. відсутні.

Та обставина, що сторони договору не досягли згоди щодо підписання актів виконаних робіт за жовтень 2013 року не може слугувати підставою стягнення попередньої оплати. Відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання зобовязань визначена розділом 7 договір субпідряду №43-0813 з урахуванням протоколу розбіжностей. Такої відповідальності, як повернення попередньої оплати (авансу), не передбачено.

Щодо поручителя.

Позовні вимоги до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Імперово" обґрунтовані договором поруки №06-14/15, укладеним 08 червня 2015 року товариством з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" (кредитор) і товариством з обмеженою відповідальністю "Імперово" (поручитель). За умовами цього договору поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за виконання боржником (товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро-1") в частковому обсязі його боргових зобовязань, що випливають з договору субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року. У випадку невиконання боржником своїх зобовязань за договором субпідряду №43-0813 кредитор має право вимагати від поручителя виконати частково зобовязання боржника по зазначеному договору в сумі, що дорівнює 20000,00 грн. Поручитель приймає на себе зобовязання, у разі невиконання боржником боргових зобовязань перед кредитором в строки та на умовах договору субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року виконати частково зобовязання боржника у сумі 20000,00грн. (п.п. 1.1., 2.1., 2.3. Договору).

12 січня 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції із клопотанням замінити відповідача-2 з ТОВ «Імперово» на ТОВ «Украгро-Інвестсервіс» (код 35508327, вул. В. Івасюка, 62, м. Івано-Франківськ, 76018) на підставі ст. 25 ГПК України, оскільки ТОВ «Імперово» змінило назву на ТОВ «Украгро-Інвестсервіс» та юридичну адресу. На підтвердження цього позивач надав відомості з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 12 січня 2016 року відмовив у задоволенні клопотання позивача про зміну найменування відповідача - ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Імперово" на ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Украгро-Інвестсервіс", оскільки позивач не довів факту зміни найменування відповідача - як і не подано будь-яких доказів проведення державної реєстрації змін до установчих документів ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Імперово", що є необхідним для здійснення зміни найменування юридичної особи, а з наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації, відомості про існування юридичної особи ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Імперово" вул. Галицька, 93, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, 77400, ідентифікаційний код 35508327 не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до вимог статті 25 ГПК України у разі припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Позивач не надав суду доказів зміни найменування відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Імперово" на ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Украгро-Інвестсервіс" чи інших підстав для застосування правонаступництва.

Отже з огляду на відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про наявність такого субєкта господарювання, як ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Імперово" (вул. Галицька, 93, м. Тисмениця, Івано-Франківська область, 77400, ідентифікаційний код 35508327) провадження у справі щодо відповідача ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Імперово" підлягає припиненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Суд першої інстанції помилився із підставою припинення провадження і зазначив п.1 ч.1. ст.80 ГПК України, однак ця обставина не вплинула на кінцевий висновок суду.

Статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства визначено, зокрема, законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач належними і допустимими доказами не довів наявності законних підстав для стягнення 200000,00 грн. попередньої оплати за договором субпідряду №43-0813 від 08 серпня 2013 року, не спростував висновків суду першої інстанції.

Виходячи із вищенаведеного рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року у справі №909/1330/15 слід залишити без змін.

Згідно з ст. 49 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги судовий збір суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року по справі №909/1330/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Давид Л.Л.

суддя Орищин Г.В.

Повний текст постанови підписано 29 червня 2016 року.