ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р.Справа № 922/1730/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд КТ", м. Дергачі
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
про стягнення 17948,64 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 1-Г від 01.06.2016 року.

відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № 246 від 09.02.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд КТ", м. Дергачі звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків про стягнення 17948,64 грн. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 червня 2016 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 21 червня 2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 17.06.2016 року від представника позивача супровідним листом (вх. № 20138) надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року розгляд справи було відкладено на 04.07.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 24.06.2016 року представник позивача надав заяву з додатковими поясненнями по справі (вх. № 20945).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 04.07.2016 року представник відповідача надав відзив на позов (вх. № 21576), в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні 04.07.2016 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.07.2016 року проти позовних вимог заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.07.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю. "Гранд КТ" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (відповідач) було укладено договір про постачання природного газу № 2015/ТП-ПР-11425, у відповідності до умов якого відповідач постачає природний газ позивачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб позивача, а позивач оплачує відповідачу вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.9 акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків позивача з відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов вищезазначеного договору, 07.10.2015 року позивачем відповідно до платіжного доручення № 0142 було перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 17948,64 грн. (а.с. 29).

В той час, як зазначає позивач та не заперечується відповідачем вищезазначений договір припинено.

У зв`язку із припиненням дії договору та тим, що послуги щодо поставки природного газу на суму сплачену позивачем в розмірі 17948,64 грн. відповідачем не надавались, позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 4 від 12.02.2016 року з вимогою про повернення коштів.

Заперечення відповідача щодо неотримання вищезазначеної претензії спростовуються матеріалами справи, а саме описом вкладення у цінний лист про направлення претензії на адресу відповідача та листом відповідача від 03.03.2016 року № 488, який було направлено позивачу після отримання претензії (наявний в матеріалах справи).

Крім того, в матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків підписаний обома сторонами та скріплений печатками, в якому встановлено, що заборгованість відповідача складає 17948,64 грн.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем грошових коштів позивачу.

Враховуючи те, що відповідач грошові кошти в розмірі 17948,64 грн. не повернув , позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з припиненням строку дії договору, відповідач у відповідності до п. 4.6 договору звернувся до відповідача з вимогою про повернення переплачених грошових коштів.

Згідно з п. 4.6 договору, у разі переплати за фактично спожитий газ сума передплати зараховується на поточний рахунок відповідача в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок позивача на його письмову вимогу у п`ятиденний строк з дня отримання такої вимоги.

Враховуючи те, що договірні зобов`язання між сторонами припинені, доказів надання послуг з постачання природного газу відповідачем на суму сплачену позивачем в розмірі 17948,64 грн. не надано, суд дійшов висновку, що відповідач на вимогу позивача мав повернути грошові кошти на рахунок позивача, чого останнім зроблено не було.

Враховуючи факт припинення за взаємною згодою сторін зобов`язань за договором поставки природного газу, правова підстава для володіння відповідачем сплаченими позивачем коштами в сумі 17948,64 грн. - відпала.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про, зокрема, повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем доказів повернення вказаних коштів на надано.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач неналежним чином виконав свій обов`язок з повернення грошових коштів, сплачених позивачем в сумі 17948,64 грн., а від так і про законність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення 17948,64 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України. Відповідно до даної норми при частковому задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 175, 181 ГК України, ст.ст. 651, 1212 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32- 34, 38, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська ,буд. 57/59, м. Харків, код. 39590621, р/р 8 в АБ "Кліринговий дім" МФО 300647) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд КТ" (вул. Ворошилова, буд. 7, кім. 5, м. Дергачі, Дергачівський район, Харківська область, 62303, код 3899053, п/р 260054111 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851) борг в сумі 17948,64 грн. та 1378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.07.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

922/1730/16