ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.06.16р. Справа № 904/2904/16

За позовом державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

про стягнення 17 285,00 грн. заборгованості за теплову енергію, 332,00 грн. 3% річних, 5 525,27 грн. пені, 2 375,79 грн. інфляційних втрат, 1 093,03 грн. 7% штрафу

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: Клімовська О.В., довіреність №2795/01 від 19.04.2016 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_1, НОМЕР_2, фізична особа-підприємець

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 26 611,09 грн., з яких:

- 17 285,00 грн. заборгованість за теплову енергію за період з 01.11.2014 року по 29.02.2016 року;

- 332,00 грн. 3% річних за загальний період з 21.12.2014 року по 30.03.2016 року;

- 5 525,27 грн. пеня за загальний період з 21.12.2014 року по 30.03.2016 року;

- 2 375,79 грн. інфляційні втрати за загальний період з січня 2015 року по січень 2016 року;

- 1 093,03 грн. 7% штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 926 купівлі-продажу теплової енергії від 03.03.2014 року в частині своєчасної та повної оплати за теплову енергію поставлену за період з 01.11.2014 року по 29.02.2016 року за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № 7199 від 30.11.2014 року за листопад 2014 року на суму 1 295,29 грн.;

- № 8278 від 31.12.2014 року за грудень 2014 року на суму 1 993,22 грн.;

- № 784 від 31.01.2015 року за січень 2015 року на суму 1 993,22 грн.;

- № 2033 від 28.02.2015 року за лютий 2015 року на суму 1 708,48 грн.;

- № 3239 від 31.03.2015 року за березень 2015 року на суму 1 918,49 грн.;

- № 4467 від 30.04.2015 року за квітень 2015 року на суму 563,27 грн.;

- № 5537 від 31.10.2015 року за жовтень 2015 року на суму 370,24 грн.;

- № 6441 від 30.11.2015 року за листопад 2015 року на суму 1 394,77 грн.;

- № 7785 від 31.12.2015 року за грудень 2015 року на суму 1 962,41 грн.;

- № 973 від 31.01.2016 року за січень 2016 року на суму 2 740,88 грн.;

- № 2127 від 29.02.2016 року за лютий 2016 року на суму 1 669,56 грн.

11.05.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог у зв'язку з сплатою відповідачем суми боргу у сумі 17 285,00 грн. після направлення позовної заяви до господарського суду Дніпропетровської області. Таким чином, позивач просить припинити провадження у справі на суму 17 285,00 грн. та стягнути з відповідача 332,00 грн. 3% річних, 5 525,27 грн. пені, 2 375,79 грн. інфляційних втрат та 1 093,03 грн. 7% штраф.

Відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що договір № 926 купівлі-продажу теплової енергії від 03.03.2014 року є недійсним оскільки зазначений договір між сторонами не укладався та між сторонами був укладений та діє договір № 926 купівлі-продажу теплової енергії від 01.03.2007 року.

21.06.2016 року позивачем надані письмові пояснення де вказує, що дію договору №926 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.03.2007 року між державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було припинено з 01.07.2008 року у зв'язку з передачею споживача іншому підприємству та ненаданням послуг. Також позивач зазначає, що керуючись п.3 ст. 179 Господарського кодексу України, п. 4 Правил користування тепловою енергією № 1198 від 03.10.2007 року та ст. 19, 24 Закону України "Про теплопостачання" державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" листом № 3072/28 від 26.03.2014 року направило відповідача для підписання договір № 926 від 03.03.2014 року. крім того, позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до дислокації об'єктів до договору № 926 від 01.03.2007 року теплова енергія постачалась лише на один об'єкт за адресою: АДРЕСА_2, а при укладанні договору № 926 від 03.03.2014 року споживач надав додаткові документи на ще один об'єкт постачання, та відповідно до дислокації об'єктів до договору № 926 від 03.03.2014 року теплова енергія постачалась на два об'єкта за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3. Факт надання відповідачу послуг підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими доказами, а саме: актами прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) за листопад 2014 року - лютий 2016 року, які підписані обома сторонами та скріплені печатками, з яких вбачається, що у зазначені періоди позивач (власник мереж) надавав теплову енергію в необхідному обсязі згідно прибору обліку. Тим паче що відповідач у повному обсязі сплатив заборгованість та не заявляв жодних претензій.

24.06.2016 року відповідачем надано відзив де вказує, що строк дії договору № 926 від 01.03.2007 року не закінчувався, а навпаки - на підставі п.10.4договору він пролонговувався на кожен наступний рік, оскільки жодна із сторін письмово не заявляла за місяць до закінчення строку дії про його припинення. Також відповідач наголошує на тому, що він договір № 926 від 03.03.2014 року не тільки не підписував, а й не знав про його існування. На думку відповідача посилання позивача на те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 визнав договір № 926 від 03.03.2014 року шляхом здійснення оплат, є абсолютно безпідставним, оскільки оплати були здійснені саме за договором № 926 від 01.03.2007 року.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 року з призначенням її до розгляду на 28.04.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 30.05.2016 року та до 14.06.2016 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 14.06.2016 року було оголошено перерву до 21.06.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2016 року за клопотанням представника позивача строку розгляду спору продовжено на п'ятнадцять днів до 29.06.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2016 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" про визнання договору № 926 від 03.03.2014 року недійсним.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 21.06.2016 року було оголошено перерву до 29.06.2016 року.

У судовому засіданні 29.06.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.03.2014 року між державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (далі - теплопостачальна організація, позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - споживач, відповідач) укладено договір №926 купівлі-продажу теплової енергії (далі - договір) відповідно до п. 1.1 якого теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов'язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах, визначених в Додатку № 1 до договору, що є його невід'ємною частиною, на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об'єму природного газу) (п.2.1. договору).

Облік споживання споживачем теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом (п.5.1. договору).

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної орагінації-продавця та споживача-покупця або за домовленістю сторін в іншому місці (п.5.2 договору).

Межа балансової належності (експлуатаційної відповідальності) сторін оформлюється у вигляді Акта зі схемами теплових мереж, підписаного сторонами у двосторонньому порядку, який є невід'ємною частиною договору та не може бути змінено в односторонньому порядку (п.5.3 договору).

Відповідно до п.5.8. договору при відсутності, пошкодженні та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата за спожиту теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем відповідно до визначених у договорі навантажень по опалюванню та гарячому водопостачанню з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин роботи тепловикористального обладнання споживача-покупця в розрахунковому періоді.

Згідно Дислокації об'єктів до договору №926 від 03.03.2014 року постачальник проводить відпуск теплової енергії для потреб опалення по об'єктам споживача - магазини, які розташовані за адресами: Мануйлова, 8, та Мелешкіна, 30/20.

Порядок проведення розрахунків за теплову енергію визначено розділом 6 договору.

Відповідно до п.6.1. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем-покупцем проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до встановлених тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупне протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача-покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача-покупця за цим договором. Остаточний розрахунок за фактичну спожиту споживачем-по купцем теплову енергію здійснюється до 20 числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії. (п.п.6.2.- 6.3. договору).

Відповідно до п.6.5 договору у випадку, якщо у споживача-покупця, не має приладів комерційного обліку обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірним тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача-покупця у розрахунковому періоді. Розрахунки при цьому здійснюються згідно з п.6.3 договору.

Відповідно до п.10.1. договору цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання до 31.10.2014 року, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення дії договору не буде письмово заявлено однієї із сторін (п.10.3. договору).

Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" здійснено поставку відповідачу теплової енергії на загальну суму 17 609,83 грн., про що складені акти здачі-прийняття робіт (послуг):

- № 7199 від 30.11.2014 року за листопад 2014 року на суму 1 295,29 грн.;

- № 8278 від 31.12.2014 року за грудень 2014 року на суму 1 993,22 грн.;

- № 784 від 31.01.2015 року за січень 2015 року на суму 1 993,22 грн.;

- № 2033 від 28.02.2015 року за лютий 2015 року на суму 1 708,48 грн.;

- № 3239 від 31.03.2015 року за березень 2015 року на суму 1 918,49 грн.;

- № 4467 від 30.04.2015 року за квітень 2015 року на суму 563,27 грн.;

- № 5537 від 31.10.2015 року за жовтень 2015 року на суму 370,24 грн.;

- № 6441 від 30.11.2015 року за листопад 2015 року на суму 1 394,77 грн.;

- № 7785 від 31.12.2015 року за грудень 2015 року на суму 1 962,41 грн.;

- № 973 від 31.01.2016 року за січень 2016 року на суму 2 740,88 грн.;

- № 2127 від 29.02.2016 року за лютий 2016 року на суму 1 669,56 грн.

Наведені вище акти про постачання теплової енергії складені та підписані як позивачем так і відповідачем.

Відповідач здійснив оплату у сумі 324,83 грн. до звернення позивача з позовом до суду та 17 285,00 грн. після звернення позивача з позовом до суду, а саме 21.04.2016 року. Таким чином, відповідачем здійснені розрахунки в повному обсязі за спожиту теплову енергію за спірний період, проте з порушення строків оплати у зв'язку з чим позивачем нараховані інфляційні втрати, 3% річних, пеня та штраф, що і є причиною спору.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за спірним договором частково сплачена у сумі 17 285,00 грн. після звернення позивача з позовом до суду. Отже, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (пункт 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення п.п.6.3. договору строк оплати теплової енергії за спірний період є таким, що настав.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 21.12.2014 року по 30.03.2016 року у сумі 332,00грн. та збитки від інфляції за загальний період з січня 2015 року по січень 2016 року у сумі 2 375,79грн.

Оскільки прострочення виконання зобов'язань за договором має місце вимога позивача про стягнення 3% річних у сумі 332,00 грн. та втрат від інфляції у сумі 2 375,79 грн. підлягає задоволенню.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

За прострочення оплати теплової енергії позивач просить стягнути пеню у сумі 5 525,27 грн. за несвоєчасну оплату спожитої відповідачем теплової енергії за загальний період з 21.12.2014 року по 30.03.2016 року та 7% штрафу у сумі 1 093,03 грн.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 7.3 договору, за порушення строків оплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми.

Тобто, умовами вищеозначеного пункту договору сторони не визначили розмір пені у відсотках, як це передбачено вимогами законів, а лише обмежили її розмір подвійною обліковою ставкою НБУ.

Натомість ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Таким чином, оскільки сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, то нарахування позивачем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є неправомірним.

Отже, вимога позивача про стягнення пені є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

За прострочення оплати теплової енергії понад 30 днів позивач також просить стягнути штраф у розмірі 7% у сумі 1 093,03грн.

Перевіркою правильності розрахунку штрафу у розмірі 7% встановлено, що розрахунок є вірним.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи.

За наведеного, вимога позивача про стягнення штрафу у розмірі 7% у сумі 1 093,03 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1 091,89 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 78, пунктом 1-1 частини 1 статті 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині стягнення суми 17 285,00 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (50071, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична,1, ідентифікаційний код 00130850) 3% річних у сумі 332,00 грн., втрати від інфляції у сумі 2 375,79 грн., штраф у розмірі 7% у сумі 1 093,03 грн., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1 091,89 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.07.2016 року.

Суддя Е.М. Бондарєв