РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016Справа №910/8945/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ» визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання
Представники:

від Позивача: Хлівнюк О.О. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Шевчук В.В. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ» (надалі також - «Відповідач») про визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 22.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» (Покупець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (Продавець) було укладено Договір купівлі - продажу, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати належний йому товар у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Як зазначає Позивач, на виконання умов цього Договору він отримав будівельні матеріали та обладнання на суму 667 939 грн. 20 коп., що підтверджується видатковими накладними, а відповідно до оборотно - сальдової відомості даний товар віднесений за кодом 205 «Будівельні матеріали». Вказані будівельні матеріали складовані для використання у будівництві двох павільйонів за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що листом від 13.05.2016 року Відповідач повідомив, що вказані будівельні матеріали на суму 667 939 грн. 20 коп., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, є власністю Відповідача і використовувати їх у будівництві павільйону можливо лише за згодою їх власника, тобто Відповідача. За таких підстав, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить Суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» право власності на будівельні матеріали та обладнання на суму 667 939 грн. 20 коп., перелік яких визначений в видаткових накладних №№А-00504079, А-00504080 від 28.04.2016 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.05.2016 року порушено провадження у справі № 910/8945/16, судове засідання призначено на 01.06.2016 року.

31.05.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

01.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли пояснення по справі.

01.06.2016 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Суд зазначає, що представник позивача вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 18.05.2016 року виконав не в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими визнав позовні вимоги в частині визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання, однак заперечив проти визначення суми такого обладнання та матеріалів.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням письмових пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім "КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ";

- надати в оригіналі докази на підтвердження облікування господарського операції з придбання будівельних матеріалів та обладнання за видатковими накладними від 28.04.2016 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.06.2016 року відкладено розгляд справи на 15.06.2016 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

10.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла довідка, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору.

10.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

14.06.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Сторін надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди по справі №910/8945/16.

В судовому засіданні 15 червня 2016 року представники Сторін просили суд затвердити мирову угоду по справі №910/8945/16 та припинити провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2016 року у задоволенні спільної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ» про затвердження мирової угоди по справі №910/8945/16 відмовлено.

В судовому засіданні 15.06.2016 року представники сторін надали усні пояснення по суті спору, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 15 червня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

22.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» (Покупець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (Продавець) було укладено Договір купівлі - продажу, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати належний йому товар у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору асортимент, кількість і ціна товару вказується у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 передав товар, а Позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №А-00504079 від 28.04.2016 року на суму 477 030 грн. 80 коп., №А-00504080 від 28.04.2016 року на суму 190 908 грн. 40 коп., а загалом на суму 667 939 грн. 20 коп.

Відповідно до оборотно - сальдової відомості за 01.01.2016 р. - 30.04.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» відобразило за кодом 205 «Будівельні матеріали» на суму 667 939 грн. 20 коп.

Листом №21 від 10.05.2016 року Позивач звернувся до Відповідача з вимогою не перешкоджати здійсненню будівельних робіт та використанню розміщених за адресою: АДРЕСА_1 матеріалів, у відповідь на який Відповідач листом від 13.05.2016 року повідомив, що вказані будівельні матеріали на суму 667 939 грн. 20 коп., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, є власністю Відповідача і використовувати їх у будівництві павільйону можливо лише за згодою їх власника, тобто Відповідача.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що будівельні матеріали складовані для використання у будівництві двох павільйонів за адресою: АДРЕСА_1. Враховуючи наявність перешкод у здійсненні Позивачем свого права власності на будівельні матеріали з боку Відповідача, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить Суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» право власності на будівельні матеріали та обладнання на суму 667 939 грн. 20 коп., перелік яких визначений в видаткових накладних №№А-00504079, А-00504080 від 28.04.2016 року. Крім того, у додаткових письмових поясненнях Позивач зазначив, що визнання права власності на будівельні матеріали необхідно для можливого безпідставного арешту та реалізації майна державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження №48971459 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ» заборгованості у розмірі 630 557 грн. 66 коп. та виконавчого збору у розмірі 63 056 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частинами першою та другою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений нього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Право власності може захищатися пред'явленням позову про визнання цього права. Такий позов може бути пред'явлений до будь-якої особи, яка словами чи діями заявила про свої претензії на річ, яка перебуває у власності іншої особи. Позивач, пред'являючи такий позов, повинен надати докази вчинення відповідачем дій, у тому числі його висловлювань, які можуть бути розцінені як невизнання чи оспорювання права власності.

Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2014 року у справі № 3-191г14.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження того, що Відповідач будь - яким чином оспорює або не визнає право власності Позивача на будівельні матеріали та обладнання на суму 667 939 грн. 20 коп., перелік яких визначений в видаткових накладних №№А-00504079, А-00504080 від 28.04.2016 року. Крім того, Суд не вбачає ознак порушення чи загрози порушення права власності Позивача на будівельні матеріали з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ». Більш того, Суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ» не заперечує право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» на спірні будівельні матеріали та обладнання, про що зазначив представник Відповідача як в судовому засіданні, так і у відзиві на позовну заяву.

Крім того, у своїх додаткових письмових поясненнях по суті спору від 10.06.2016 року Позивач зазначив, що визнання права власності на будівельні матеріали необхідно для можливого безпідставного арешту та реалізації майна державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження №48971459 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ» заборгованості у розмірі 630 557 грн. 66 коп. та виконавчого збору у розмірі 63 056 грн. 00 коп.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що звернення Позивача до суду з вказаним позовом направлено не на захист його порушеного або невизнаного права з боку Відповідача, а направлено на уникнення можливої відповідальності при здійсненні виконавчого провадження №48971459 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ» заборгованості у розмірі 630 557 грн. 66 коп.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Суд зазначає, що за змістом статті 1 Господарського процесуального кодексу України, якщо приводом звернення до суду зазначено порушення права чи законного інтересу, таке порушення або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення немає, суд повинен відмовити в позові.

Господарським судом міста Києва встановлено, що на час звернення Позивача до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ» про визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання, Відповідачем жодних чином не оспорюється право Позивача на будівельні матеріали та обладнання на суму 667 939 грн. 20 коп., перелік яких визначений в видаткових накладних №№А-00504079, А-00504080 від 28.04.2016 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що на час звернення Позивача до господарського суду з вказаним позовом до Відповідача жодним чином не порушено право Позивача з боку Відповідача.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ» про визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торговий дім «КАДІЛЛАК, ШЕВРОЛЄ» про визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 17 червня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин