ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа № 911/1022/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом виконуючого обов'язки керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Іванківської районної ради, Київська обл., смт Іванків

до 1. Приватного підприємства "Автошкола "Драйвінг плюс", м. Київ

2. Відділу освіти Іванківської районної державної адміністрації, Київська обл., смт Іванків

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1, Київська обл., смт Іванків

про визнання договору недійсним, зобов'язання повернути майно

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_2 (посвідчення №028898 від 17.09.2014)

від позивача: не прибув

від відповідача 1: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 14.04.2016)

від відповідача 2: ОСОБА_4 (довіреність №397 від 06.05.2016)

від третьої особи: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.03.2016 через канцелярію господарського суду Київської області надійшла позовна заява виконуючого обов'язки керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Іванківської районної ради (далі позивач/ Іванківська райрада) до Приватного підприємства "Автошкола "Драйвінг плюс" (далі ПП "Автошкола "Драйвінг плюс"/відповідач 1) та Відділу освіти Іванківської районної державної адміністрації (далі ВО Іванківської РДА/відповідач 2) про:

- визнання недійсним з моменту укладення договору оренди нерухомого майна №02-10-24 від 21.12.2011, укладеного між ВО Іванківської РДА в особі начальника ОСОБА_5, з однієї сторони, та ПП "Автошкола "Драйвінг плюс" в особі керівника ОСОБА_6 з другої сторони;

- зобовязання ПП "Автошкола "Драйвінг плюс" в особі ОСОБА_6 повернути нежитлове приміщення загальною площею 95,7 кв. м., вартістю 208 867,00 грн, яке розташоване за адресою: вул. Орєхово-Зуєвська, 6, смт Іванків Київської області шляхом його звільнення.

Відповідачі 1 та 2 позов не визнали з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, та просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.04.2016 порушено провадження у справі №911/1022/16, залучено до участі в даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №1 (далі - Іванківська ОСОБА_7 ст. №1/третя особа), розгляд справи призначено на 18.04.2016.

15.04.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від Іванківської райради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

18.04.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалами господарського суду Київської області від 18.04.2016 та 10.05.2016 розгляд справи відкладався на 10.05.2016 та 23.05.2016 відповідно.

Водночас, 10.05.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача 2 надійшло клопотання про витребування від прокурора доказів, а у разі не надання відповідних доказів, залишення позову без розгляду.

У задоволенні вищезазначеного клопотання судом відмовлено з огляду його необґрунтованість.

23.05.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від Іванківської райради надійшла відмова від позову, відповідно до якої позивач просив прийняти відповідну відмову та припинити провадження у справі.

Відповідно до п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №7 «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» відмова прокурора від поданого ним позову не є обов'язковою для позивача, і так само відмова позивача від позову не є обов'язковою для прокурора, оскільки така відмова не означає вибуття позивача з процесу чи зміни його процесуального статусу. У відповідних випадках спір підлягає вирішенню по суті. У разі коли обидва згадані учасники судового процесу - прокурор і позивач - заявили про відмову від позову, суд може припинити провадження зі справи згідно з пунктом 4 частини першої статті 80 ГПК України, з урахуванням вимог частини шостої статті 22 ГПК; такі ж наслідки настають, якщо позивач відмовився від позову (повністю або в певній частині), а прокурор, зі свого боку, не підтримує відповідні позовні вимоги та не наполягає на їх задоволенні, про що він письмово або усно (із зазначенням про це в протоколі судового засідання) повідомив суд.

З огляду вищезазначеного, оскільки заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області не відмовився від заявлених позовних вимог та підтримав їх у повному обсязі, суд дійшов висновку про безпідставність заяви позивача про відмову від позову в частині вимоги про припинення провадження у справі.

До того ж, 23.05.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача 2 надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні 23.05.2016 судом було оголошено перерву до 14.06.2016.

Водночас, ухвалою господарського суду Київської області від 23.05.2016 строк розгляду спору у даній справі продовжено на 15 днів.

14.06.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про розгляд даної справи без участі представника Іванківської районної ради.

У судове засідання 14.06.2016 представник третьої особи не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд

ВСТАНОВИВ:

25.10.2011 Відділ освіти Іванківської РДА звернувся до Фонду комунального майна України з проханням провести конкурс по відбору субєктів оціночної діяльності на право оренди 2 (двох) приміщень загальною площею 95,7 кв. м., що розташовані за адресою вул. Орєхово-Зуєвська, 6, смт Іванків Київської області, Іванківська ОСОБА_7 ст. №1.

20.12.2011 між Відділом освіти Іванківської РДА (далі орендодавець), в особі начальника ОСОБА_5, що діє на підставі Положення про освіту, з однієї сторони та Приватним підприємством «Автошкола «Драйвінг плюс» в особі керівника ОСОБА_6, що діє на підставі статуту, з другої сторони, було укладено договір оренди нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селища Іванківського району №02-10-24 (далі договір оренди).

Відповідно до пп. 1.1., 1.2., 1.3., 3.1. та 7.1. договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне володіння і користування частину нежитлового приміщення Іванківської ОСОБА_7 ст. №1, загальною площею 95,7 кв. м., розташованого за адресою: вул. Орєхово-Зуєвська, 6, смт Іванків Київської області, що перебуває на балансі Відділу освіти Іванківської РДА, вартість якого визначена шляхом проведення незалежної експертної оцінки та згідно звіту про оцінку ринкової вартості станом на 31.10.2011 становить 208 867,00 грн.

Майно здається в оренду з метою розміщення в ньому шкіл, курсів з навчання водіїв автомобілів.

Передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі, в якому зазначається про стан майна, що орендується та інші відомості за узгодженням сторін.

Орендна плата становить 2,38 грн за годину і підлягає в подальшому щомісячній індексації в залежності від рівня індексу інфляції у відповідності з чинним законодавством України.

Термін дії договору оренди складає 2 роки 11 місяців з 20 грудня 2011 року по 20 листопада 2014 року включно. Копія вищезазначеного договору наявна в матеріалах справи.

20.12.2011 ВО Іванківської РДА передав, а ПП «Автошкола «Драйвінг плюс» прийняло в оренду частину нежитлового приміщення Іванківської ОСОБА_7 ст. №1, загальною площею 95,7 кв. м., розташованого за адресою: вул. Орєхово-Зуєвська, 6, смт Іванків Київської області, про що сторони відповідно склали прийому-передачі майна, копія якого наявна в матеріалах справи.

Рішенням Іванківської районної ради Київської області VI скликання від 29.12.2011 №VI-17/278 "Про затвердження переліку обєктів нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селища Іванківського району, яке може бути передане в оренду в 2012 році" затверджено відповідний перелік, до якого було включено, зокрема, частину нежитлового приміщення (кімната площею 95,7 кв. м.) за адресою вул. Орєхово-Зуєвська, 6, смт Іванків Київської області.

20.10.2014 відповідачі 1 та 2 уклали додаткову угоду №1 до договору оренди нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селища Іванківського району №02-10-24 від 20.12.2011, відповідно до змісту якої сторони відповідного правочину домовились продовжити термін дії договору оренди на 2 роки 11 місяців з 20.10.2014 по 20.09.2017 включно.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, виконуючий обов'язки керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області зазначив, що за результатами опрацювання відповідною прокуратурою інформації з Іванківської РДА встановлено порушення вимог законодавства України щодо збереження мережі закладів освіти, відчуження їх майна, використання приміщень для цілей, не повязаних з освітніми процесами та дозвіллям дітей.

В обґрунтування недійсності укладеного між відповідачами 1 та 2 договору оренди, прокурор зазначив, що передача в оренду частини нежитлового приміщення Іванківської ОСОБА_7 ст. №1, яка є об'єктом освіти державної власності та фінансується з державного бюджету, для здійснення діяльності, не пов'язаної з навчально-виховним процесом, суперечить вимогам чинного законодавства, а саме: положенням частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту" та частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

В розрізі відповідних обґрунтувань прокурор зазначив про те, що для здійснення навчально-виховної діяльності необхідна наявність ліцензії, якої відповідач 2 не має, а тому спірне приміщення використовується ПП «Автошкола «Драйвінг плюс» всупереч вимогам закону не за цільовим призначенням, а для власних комерційних цілей.

Водночас, представництво законних інтересів держави у суді прокурор обґрунтовує тим, що як Іванківською РДА, так і Відділом освіти Іванківської РДА не належно здійснюються повноваження щодо захисту інтересів держави, оскільки останніми не вжито заходів до усунення порушень діючого законодавства, розірвання договору оренди та повернення орендованого майна балансоутримувачу.

З огляду наведеного виконуючий обов'язки керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Іванківської районної ради просить суд, зокрема, визнати недійсним з моменту укладення договір оренди нерухомого майна №02-10-24 від 21.12.2011.

Відповідач 1, заперечуючи проти заявленого прокурором позову, зазначив про те, що діяльність відповідача 2 в орендованому приміщенні не перешкоджає навчально-виховному процесу, оскільки спірне приміщення знаходиться в окремому крилі школи, у той час як за рахунок зменшення кількості учнів необхідність школи у додатковому приміщенні, яке до того ж не відповідає санітарно-епідеміологічним нормам, відсутня.

До того ж, Відділ освіти Іванківської РДА зауважив, що ПП «Автошкола «Драйвінг плюс» вчасно сплачує орендні платежі, допомагає утримувати приміщення Іванківської ОСОБА_7 ст. №1 у належному стані та здешевити вартість енергоносіїв.

Поряд з тим, ПП «Автошкола «Драйвінг плюс», заперечуючи проти заявлених прокуратурою позовних вимог, посилалось на те, що прокурором не обґрунтовано, які саме інтереси держави були порушені при укладенні спірного договору, та які негативні наслідки для держави спричиняє відповідний правочин.

Водночас, відповідач 2 зазначив про дотримання ним усіх умов договору відповідно до вимог законодавства, а саме сплату орендних, комунальних платежів, страхування орендованого майна, утримання спірного приміщення, що жодним чином не суперечить ані інтересам держави, ані інтересам органів місцевого самоврядування, ані самій школі.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, суд встановив, що заявлена позовна вимога задоволенню не підлягає виходячи з нижченаведеного.

Частинами 1 та 2 ст. 11, ст. 202 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, вирішуючи спір про визнання недійсним договору необхідно встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, та настання відповідних наслідків, зокрема, відповідність змісту правочину вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Прокурор, посилаючись на недійсність спірного договору оренди, зазначив про його невідповідність положенням ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" та ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

У відповідності до ст. 18, ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Поряд з тим, згідно положення частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Так, відповідно до ч. 2 ст. 5, пункту "б" ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. До об'єктів, що мають загальнодержавне значення, відносяться майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення.

Загальнодержавне значення мають об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Водночас, згідно частини 1 статті 63 Закону України "Про освіту", що кореспондує з частиною 1 статті 44 Закону України "Про загальну середню освіту", матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що об'єкти освіти включають в сукупності всі вищевказані складові елементи матеріально-технічної бази навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти, а тому приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням не підлягають та не можуть бути обєктами оренди заклади освіти, як цілісні майнові комплекси, а не складові частини таких обєктів освіти.

Поряд з тим, згідно частин 1, 4 статті 61 Закону України "Про освіту" фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Так, згідно підпункту 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" (в редакції, чинній станом на дату укладення спірного договору) передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності, у разі коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Водночас, відповідно до абзацу 19 частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

З огляду вищенаведеного, суд дійшов висновку, що чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу об'єкта освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності за умови, якщо це не погіршує соціально-побутових умов колективу відповідного навчального закладу.

Так, відповідно до наявного в матеріалах справи положення про відділ освіти Іванківської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови адміністрації від 11.09.2013 №337, відділ освіти є структурним підрозділом райдержадміністрації, бюджетною неприбутковою установою, яка в межах своїх повноважень організовує виконання актів законодавства у сфері освіти і науки, інновацій, інтелектуальної власності в системі освіти здійсню контроль за їх реалізацією.

До того ж, відповідно до положень статуту Іванківської ОСОБА_7 ст. №1 остання заснована Іванківською РДА та знаходиться у комунальній власності, матеріально-технічна база відповідного навчального закладу включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, інші матеріальні цінності, вартість яких відображено у балансі начального закладу.

Джерелами фінансування закладу є, зокрема, кошти районного бюджету у розмірі, передбаченому нормативами фінансування загальної середньої освіти для забезпечення навчального процесу в обсязі, визначеному Державним стандартом загальної середньої освіти; кошти, отримані від надання платних послуг у порядку визначеному МОН України, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, навчально-дослідницьких ділянок, підсобних господарств, від здачі в оренду приміщень, споруд обладнання.

Зі змісту спірного договору оренди слідує, що в оренду було передано частину нежитлового приміщення Іванківської ОСОБА_7 ст. №1, як складовий елемент матеріально-технічної бази відповідного навчального закладу, а не сам навчальний заклад, як цілісний майновий комплекс.

З огляду вищенаведеного, суд дійшов висновку, що спірна частина приміщення могла бути об'єктом оренди, виходячи з положень статті 61 Закону України "Про освіту" та постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності", а тому доводи прокурора щодо того, що спірне приміщення є обєктом освіти загальнодержавного значення та не може бути передане в оренду, є безпідставними.

До того ж, приписами статей 32, 33, 34, 36 ГПК України унормовано, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Однак, прокурор не надав суду жодних доказів того, що орендована відповідачем 2 частина приміщення необхідна для використання у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності Іванківської ОСОБА_7 ст. №1, а використання цього приміщення для здійснення господарської діяльності ПП «Автошкола «Драйвінг плюс» погіршує соціально-побутові умови осіб, які навчаються та працюють у відповідному навчальному закладі, а також ускладнює чи робить неможливим надання освітніх послуг.

Водночас, згідно письмових пояснень відповідача 1 та наданих у судовому засіданні усних пояснень директора Іванківської ОСОБА_7 ст. №1, заняття для учнів школи розпочинаються з 08:30 та тривають до 16:00, у той час як заняття в автошколі, в переданому в оренду приміщенні, що знаходиться в окремому крилі школи, розпочинаються з 17:00, тобто в позаурочний час, що не перешкоджає здійсненню навчально-виховного процесу.

Так, відповідно до п. 3.2. договору оренди сторони визначили такий часовий інтервал використання відповідного приміщення: з понеділка по пятницю та в неділю з 17:00 до 21:00, а в суботу з 15:00 до 21:00.

До того ж, відповідно до наданих відповідачем 2 банківських виписок ПП «Автошкола «Драйвінг плюс» належним чином виконує зобовязання по сплаті орендної плати, що свідчить про отримання навчальним закладом інших доходів, передбачених положеннями законодавства та статуту Іванківської ОСОБА_7 ст. №1.

З огляду вищенаведеного суд дійшов висновку, що використання відповідачем спірного орендованого приміщення не перешкоджає здійсненню навчально-виховного процесу та не погіршує соціально-побутових умов учнів та трудового колективу навчального закладу, а також сприяє додатковому фінансуванню відповідного обєкта освіти.

За таких обставин, оскільки передана в оренду відповідачу 2 частина приміщення відповідного навчального закладу є лише складовою частиною Іванківської ОСОБА_7 ст. №1, а не самим об'єктом освіти, та не використовується останнім в навчально-виховному процесі, у той час як доказів того, що використання орендованого майна погіршує соціально-побутові умови шкільного колективу, прокурором не надано, суд дійшов висновку, про те що договір оренди нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селища Іванківського району №02-10-24 від 20.11.2011 не суперечить приписам законодавства.

Посилання ж прокурора на невідповідність договору оренди положенням п. 3.19. ДСанПіН 5.5.2.008-01 "Державні санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу", затверджених постановою МОЗ України від 14.08.2001 №63, оцінюються судом критично, оскільки відповідно до наданих відділом освіти Іванківської РДА пояснень у автошколі ПП «Автошкола «Драйвінг плюс» крім жителів району навчаються учні-старшокласники та випускники, яким виповнилось 18 років, у той час як сама мета підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів передбачає надання атестованими у передбаченому законом порядку спеціалістами бажаючим особам знань та певного виду кваліфікації, а поняття навчально-виховного процесу включає в себе широкий спектр відносин з надання та отримання певних видів знань і вмінь.

Отже, доводи прокурора щодо того, що спірні приміщення не могли бути передані в оренду відповідачу 2, оскільки їх використання ПП «Автошкола «Драйвінг плюс» не повязане з навчально-виховним процесом, є необґрунтованими.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає позовну вимогу прокурора про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди доказово необґрунтованою та нормативно безпідставною, а тому такою, що не підлягає задоволенню.

Що ж до вимоги прокурора про зобовязання ПП "Автошкола "Драйвінг плюс" в особі ОСОБА_6 повернути нежитлове приміщення загальною площею 95,7 кв. м., вартістю 208 867,00 грн, яке розташоване за адресою: вул. Орєхово-Зуєвська, 6, смт Іванків Київської області шляхом його звільнення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, на яку як на підставу вищезазначеної вимоги посилається прокурор, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи вищевикладене, а також відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобовязання відповідача повернути орендоване приміщення задоволенню не підлягає, тому що за своєю правовою природою є похідною від первісної (основної) позовної вимоги.

Що ж до клопотання відповідача 2 про застосування наслідків спливу строків позовної давності для захисту порушеного права слід зазначити наступне.

Приписами статей 256, 257, 267 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого субєктивного права і факт його порушення або оспорювання. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.06.2007 у справі №П-9/161-16/165.

З огляду наведеного, а також враховуючи необґрунтованість заявлених позовних вимог у даній справі у звязку з недоведеністю прокурором обставин щодо того, що спірний договір оренди суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, відтак відому у задоволенні як основної, так і похідної позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 ГПК України, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимоги покладаються судом на прокуратуру Київської області.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32-36, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 11, 202, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, ст. ст. 18, 61, 63 Закону України «Про освіту», ст. 44 Закону України «Про загальну середню освіту», ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 29.06.2016.

Суддя В.А. Ярема