ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 р. Справа № 923/477/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального закладу "Обласна база спеціального медичного постачання" Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя,

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон Вуглепостачання", м.Херсон

про стягнення 52 889,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність від 09.04.2016р.

Обставини справи: справу порушено за позовом Комунального закладу "Обласна база спеціального медичного постачання" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон Вуглепостачання" (відповідач) з вимогами про стягнення 49160,00 грн. штрафу за поставку товару неналежної якості та 3729,00 грн. компенсації витрат позивача на проведення експертизи, у звязку з невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами у справі договору № 21 від 11.11.2015р. про закупівлю вугілля камяного марки ДГр0-200 (або еквівалент) за державні кошти, а саме, поставкою вугілля неналежної якості (за показником "зольність"), що підтверджено висновком незалежної експертизи.

Відповідач надав відзив, за яким позов не визнав в повному обсязі, з таких підстав:

- позивач не довів факту виникнення недоліків якості вугілля з вини відповідача;

- зразки вугілля для проведення експертизи відібрано за відсутності представника відповідача, й тому, не доведеним є проведення експертизи вугілля отриманого, саме, від відповідача;

- позивач не довів факт проведення експертизи компетентною експертною установою;

- позивач необґрунтовано розрахував розмір штрафу від загальною вартості вугілля поставку якого відповідачем позивачеві передбачено договором, а не від обсягу та, відповідно, вартості партії вугілля, з якої було відібрано зразки на експертизу;

- експертне дослідження проведено установою, щодо якої відсутні відомості про акредитацію її лабораторії за відповідними напрямками експертних досліджень;

- витрати за проведення експертизи вугілля не є судовими витратами, позивачем не наведено у позові правових норм на обґрунтування наявності правових підстав для стягнення таких витрат з відповідача.

Сторони належним чином повідомлені судом про місце, дату, час розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання 23.06.2016р. не прибув.

Станом на час початку та завершення судового засідання 23.06.2016р. заяви, клопотання, додаткові докази та пояснення по справі від позивача не надходили.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи у разі, якщо за його відсутності неможливо розглянути певну справу. Неявка представника відповідача не унеможливлює розгляд справи № 923/477/16. Розгляд справи за відсутності представника позивача при тому, що позивача належним чином повідомлено судом про місце, дату та час розгляду справи, не є порушенням процесуальних прав позивача.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 23.06.2016р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши представника відповідача, суд -

в с т а н о в и в:

Комунальний заклад "Обласна база спеціального медичного постачання" (надалі - позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсон Вуглепостачання" (надалі - відповідач) уклали 11.11.2015р. між собою договір № 21 від 11.11.2015р. про закупівлю вугілля камяного марки ДГр0-200 (або еквівалент) за державні кошти, на умовах якого відповідач зобовязався у 2015 році поставити позивачеві товар, а саме, вугілля камяного марки ДГр0-200 (або еквівалент), у кількості 200 тонн, загальною вартістю 245 800,00 грн. (без ПДВ), а позивач зобовязався прийняти та оплатити цей товар (надалі договір).

Згідно з п.2.1. договору відповідач гарантує якість товару, що підтверджується посвідченням якості (показник зольності до 30 %, вологості до 14 %, теплота згорання від 4500 кКал/кг) та відповідність товару діючим стандартам та технічним вимогам для товару даного виду. Згідно з п.2.2. договору при невідповідності товару показникам, які вказано у посвідченні якості на товар, відповідач зобовязаний замінити неякісний товар за власний рахунок.

Згідно з п. 5.1.договору строком поставки товару вказано листопад 2015 року, проте, за укладеною сторонами 25.11.2015р. додатковою угодою № 1 до договору, строк поставки товару змінено на грудень 2015 року. Згідно з п. 5.2. договору місце поставки товару: 50 тонн Запорізька обл., Запорізький район, с.Веселянка, вул. Миру, буд.5-а; 80 тонн Запорізька обл., Оріхівський район, с.Кірове, вул. Радянська, буд.35; 70 тонн Запорізька обл., смт. Якімівка, вул. Чапаєва, буд.108.

Згідно з п. 5.3. договору приймання-передача товару за кількістю проводиться на відповідно товаросупровідних документів, по якості відповідно до посвідчення якості. При виявленні товару, якість якого не відповідає наданому на товар посвідченню якості позивач складає акт з цього приводу, який є підставою для початку процедури повернення товару відповідачеві; про виявлене порушення позивач письмово повідомляє відповідача та застосовує до відповідача передбачені договором штрафні санкції. Згідно з п.6.2.5. договору у разі сумнівів щодо якості поставленого товару позивач має право вимагати від відповідача надання додаткових документальних підтверджень показників якості товару безпосередньо від виробника (договір про відвантаження, посвідчення про якість), а також, у разі необхідності, провести незалежну експертизу. Згідно п.7.1, п.7.2 договору за порушення договірних зобовязань відповідач сплачує штрафні санкції у розмірі, передбаченому ч.2 ст.231 Господарського кодексу України. Згідно з п. 10.1. договору даний договір набирає чинності з 11.11.2015р. і діє до 31.12.2015р.

На виконання договору відповідач передав позивачу у грудні 2015 року вугілля камяне марки ДГр0-200 у кількості 200 тонн, загальною вартістю 245 800 грн. (без ПДВ), з яких 79,47 тонн за накладною від 11.12.2015р. № 49 вартістю 97668,63 грн., 50,53 тонн за накладною від 12.12.2015р. № 51 вартістю 62101,37 грн., 70,00 тонн за накладною від 28.12.2015р. № 59 вартістю 86030,00 грн., разом, з посвідченнями якості від 01.12.2015р. № 154 та № 155 на вугілля, за якими показник зольності вугілля становить 29,4 % (а.с.30-31).

Позивач прийняв вказаний товар від відповідача без будь-яких зауважень та заперечень, зокрема, щодо якості товару (накладні на товар підписано позивачем без таких зауважень та заперечень), акти стосовно виявлення неякісного товару позивачем не складалися. Доказів іншого позивачем не надано.

Наприкінці грудня 2015 року позивач оплатив повну вартість цього товару згідно виставлених відповідачем рахунків.

19.01.2016р. позивач надіслав відповідачеві листа з пропозицією забезпечити участь представника відповідача у відборі проб вугілля для проведення експертизи якості вугілля за показником "зольність".

Відповідач відповіді на цей лист не надав, участь у відборі зразків та у проведенні експертизи не брав.

За результатами проведеної 05.02.2016р. на замовлення позивача експертизи вугілля встановлено, що зольність вугілля складає 43,5 % (а.с.25-26).

У акті від 03.02.2016р. відбору зразків для проведення експертизи вказано про складання цього акту експертом Запорізької торгово-промислової палати, за участі представника позивача та трьох працівників Комунальної установи "Обласна туберкульозна лікарня" Запорізької обласної ради, у с. Веселянка Запорізького району Запорізької області на території складу № 1018. Також, у цьому акті вказано про відбір зразків вугілля від партії вугілля, яке надійшло 12.12.2015р. на склад на підставі договору про закупівлю № 21 від 11.11.2015р., накладної № 51 від 12.12.2015р., згідно посвідчення про якість № 155 від 01.12.2015р. та зберігається навалом на відкритій площадці складу.

У акті від 05.02.2016р. експертизи вказано про те, що об'єктом експертизи якості вугілля за показником "зольність" є вугілля, відбір проб якого здійснено за актом від 03.02.2016р. відбору зразків для проведення експертизи, та, що згідно протоколу випробувань № 041 від 05.02.2015р. Центру сертифікаційних випробувань кольорових металів, стандартних зразків та метрологічного забезпечення аналітичного контролю Державного підприємства "Державний науково-дослідницький та проектний інститут Титану" (м. Запоріжжя) за результатами проведеного вказаним центром дослідження одного зразку вугілля, встановлено, що показник "зольність" цього зразку становить 43,51 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно ч. 1 до ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Згідно з ч. 4 ст. 268 Господарського кодексу України постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово. Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Щодо вимоги про стягнення штрафу за поставку вугілля неналежної якості суд зазначає наступне.

1. Лист від 19.01.2016р. позивача до відповідача з пропозицією забезпечити участь представника відповідача у відборі проб вугілля для проведення експертизи не містить юридичного обґрунтування (нормами закону або договору) ініціативи позивача щодо проведення експертизи якості товару.

Пунктом 6.2.5. договору передбачено можливість проведення експертизи якості товару (вугілля), проте, вказаного листа не обґрунтовано положеннями укладеного між сторонами у справі договору від 11.11.2015р. про закупівлю вугілля камяного марки за державні кошти, а також, вказаного листа складено позивачем та надіслано відповідачеві пізніше 31.12.2015р. - встановленого п. 10.1. договору граничного строку дії даного договору.

2. Лист від 19.01.2016р. позивача до відповідача з пропозицією забезпечити участь представника відповідача у відборі проб вугілля для проведення експертизи отримано відповідачем 01.02.2016р. (згідно відмітки у поштовому повідомленні (а.с.19)). Факт надсилання позивачем вказаного листа відповідачеві у іншій спосіб, зокрема, електронною поштою, не доведений позивачем суду, в порядку ст.ст.32-34 ГПК України, відповідними доказами.

Відбір зразків для проведення експертизи здійснений 03.02.2016р., про що вказано у акті відбору зразків від 03.02.2016р. та у акті експертизи від 05.02.2016р.

Лист від 19.01.2016р. позивача до відповідача було надіслано відповідачеві без будь-яких додатків. При цьому, у листі не було вказано граничного строку надання відповіді щодо участі відповідача у процедурі відбору проб вугілля.

За таких обставин та з огляду на отримання відповідачем вказаного листа лише 01.02.2016р. відповідач, фактично, мав лише один повний робочий день, 02.02.2016р., для вирішення питання щодо власної участі у відборі вказаних зразків та технічної можливості забезпечення такої участі відповідача у відборі зразків, оскільки відбір зразків для проведення експертизи відбувся 03.02.2016р. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про те, що участь відповідача 03.02.2016р. у процедурі відбору зразків для проведення експертизи була утрудненою з об'єктивних причин.

3. Акт від 03.02.2016р. відбору зразків вугілля для експертизи не містить у собі вказівок про зберігання цього вугілля на складі, на території якого відбиралися зразки вугілля на експертизу, окремо від вугілля інших постачальників або ж про спосіб, за яким вугілля від якого було відібрано зразки для проведення експертизи було ідентифіковане особами, які відбирали зразки, як вугілля, що надійшло на склад, саме, від відповідача на підставі договору про закупівлю № 21 від 11.11.2015р., накладної № 51 від 12.12.2015р.

При цьому, за текстом ОСОБА_1 експертизи від 05.02.2016р. вказано (далі мовою оригіналу): "К экспертизе, 03.02.2016р. предъявлена партия угля, которая находится на открытой площадке склада КУ "Областная туберкулезная больница" ЗОС по адресу: ул.Мира, с.Веселянка, Запорожский район, Запорожской области.

Согласно данным накладной № 51 от 12.12.2015г. на складе находится партия угля каменного, марки ДГр0-200, общей массой нетто 50530 кг...

В результате внешнего осмотра партии угля установлено:

- уголь складирован в штабель, с размерами штабеля: длина 7500 мм, ширина 5500 мм, высота 1500 мм.;

- в месте складирования угля установлена табличка с указанием наименования товара, № договору, масса" (а.с.25-26).

Суд не враховує такі викладені за текстом акту експертизи вугілля відомості, з посиланням на які вугілля, зразки якого було відібрано на експертизу, були ідентифіковані позивачем та особою, яка відбирали ці зразки, саме, як вугілля, що надійшло на склад, саме, від відповідача на підставі договору про закупівлю № 21 від 11.11.2015р., накладної № 51 від 12.12.2015р. При цьому, суд виходить з того, що акт експертизи складений у м. Запоріжжя, а не за місцем відбору зразків для проведення експертизи (не за місцезнаходження складу - с. Веселянка, Запорожский район, Запорожской области, на якому відбиралися зразки), складений 05.02.2016р., пізніше у часі ніж 03.02.2016р. - дата відбору зразків для проведення експертизи, а також, оскільки, наведені відомості, за якими вугілля, зразки якого було відібрано на експертизу, було ідентифіковані позивачем та особою, яка відбирали ці зразки, саме, як вугілля, що надійшло на склад від відповідача, оскільки аналогічні відомості не вказано за текстом акту від 03.02.2016р. відбору зразків вугілля для проведення експертизи (а.с.27).

Поряд з цим, суд констатує про відбирання вказаних зразків без участі представника відповідача. Тобто, у присутності лише однієї з сторін, які зацікавлені у результатах проведення експертизи.

4. Позивачем не доведено того, що Центр сертифікаційних випробувань кольорових металів, стандартних зразків та метрологічного забезпечення аналітичного контролю Державного підприємства "Державний науково-дослідницький та проектний інститут Титану" (м. Запоріжжя), який проводив дослідження зразку вугілля, входить до Переліку акредитованих випробувальних лабораторій, який розміщений на офіційному сайті Національного агентства з акредитації України.

Таким чином, позивач не довів суду проведення експертного дослідження якості вугілля за показником "зольність" стосовно вугілля, яке отримано позивачем, саме, від позивача та проведення такого дослідження, саме, акредитованою за відповідним напрямком експертних досліджень лабораторією.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм в задоволенні позову в частині вимог про стягнення 49 160,00 грн. штрафу за поставку вугілля неналежної якості має бути відмовлено повністю.

Додатково, суд констатує про те, що згідно наданих відповідачем суду доказів (договорів з постачальниками вугілля тощо) (а.с.82-95) вугілля, яке було передано відповідачем позивачеві у грудні 2015 року, на підставі укладеного між ними договору, отримано відповідачем від двох різних постачальників вугілля, й тому, для підставного нарахування штрафних санкцій за поставку вугілля неналежної якості, виходячи з загального обсягу, й, відповідно, з загальної вартості вугілля, яке відповідач передав позивачеві на умовах вказаного договору, експертному дослідженню мають бути піддані зразки з партій вугілля кожного з постачальників відповідача.

Щодо вимоги про стягнення відшкодування витрат за проведення експертизи суд зазначає наступне.

1. Юридичними підставами позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи якості товару вказано правові норми, які регулюють питання застосування штрафних санкцій за порушення господарських зобов'язань (ст.ст.231 та 232 Господарського кодексу України). Проте, виходячи з положень ст.ст.231 та 232 Господарського кодексу України та ст. 549 Цивільного кодексу України, за якими надано визначення поняття "штраф", витрати за проведення експертизи не є штрафними санкціями.

2. Відшкодування за рахунок відповідача витрат на проведення експертизи якості товару не передбачено положеннями договору. Іншого позивач не довів.

Юридичними підставами вимог претензії позивача від 11.02.2016р. щодо якості поставленого вугілля до відповідача, зокрема, вимог щодо відшкодування відповідачем витрат на проведення експертизи за текстом претензії вказано п.7.2., п.7.8 укладеного між сторонами у справі договору від 11.11.2015р. про закупівлю вугілля камяного марки за державні кошти. Згідно п. 7.2. договору за порушення договірних зобовязань передбачено сплату відповідачем штрафних санкцій згідно ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно п.7.8. договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за цим договором.

Таким чином, обґрунтування претензії в частині вимог щодо відшкодування відповідачем витрат на проведення експертизи вказаними положеннями договору є неналежним.

3. Відшкодування за рахунок відповідача витрат на проведення експертизи якості товару не передбачено положеннями ст.ст. 222, 231 Господарського кодексу України та ст.631 Цивільного кодексу України, які поряд з п.7.2., п.7.8 договору, вказано юридичними підставами вимог претензії позивача від 11.02.2016р. щодо якості поставленого вугілля до відповідача, зокрема, вимог щодо відшкодування відповідачем витрат на проведення експертизи.

Статтею 222 Господарського кодексу України визначений досудовий порядок реалізації господарсько-правової відповідальності. Статтею 231 Господарського кодексу України врегульовано порядок визнання розміру та порядок застосування штрафних санкцій. Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, обґрунтування претензії в частині вимог щодо відшкодування відповідачем витрат на проведення експертизи положеннями вказаних норм є неналежним.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм в задоволенні позову в частині вимог про стягнення 3729,00 грн. витрат за проведення експертизи з відповідача має бути відмовлено в повному обсязі, у зв'язку з відсутністю юридичного обґрунтування позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з відмовою в повному обсязі в задоволенні позову, судовий збір повністю, у сумі 1378,00 грн., покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Відмовити в повному обсязі в задоволенні позову.

Повне рішення складено 04.07.2016р.

Суддя К.В. Соловйов