ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р.Справа № 923/229/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: В.В. Бєляновського, І.Г. Філінюка

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення господарського суду Херсонської області від 10.05.2016р.

по справі № 923/229/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго"

про стягнення 573059,57 грн.,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Херсонської області із позовом до Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості у розмірі 573059,57 грн., з якої: 181059,26 грн. - пеня за прострочення виконання грошового зобовязання, 30678,62 грн. 3% річних, 361321,68 грн. інфляційні втрати.

Витрати по сплаті судового збору позивач просив покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р. не розрахувався своєчасно у встановлені договором строки за придбаний природний газ, виконував зобовязання не в повному обсязі та неналежним чином, а також порушував умови, визначені змістом зобовязання.

У відзиві на позовну заяву Комунальне підприємство теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" просив суд відмовити в задоволені позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Відповідач зазначає, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Каховської міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Каховської міської ради, Комунальним підприємством теплових мереж "Каховтеплокомуненерго", Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було підписано низку спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального бюджету. Всього на підставі спільних протокольних рішень відповідачем було сплачено на користь позивача 653 888 грн. 69 коп.

Уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, які відповідач повністю виконав, сторони тим самим змінили порядок та строк проведення розрахунків за поставлений згідно договору купівлі-продажу природного газу №1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р. та взяли на себе зобовязання виконувати умови нових договорів, а саме договорів про організацію взаєморозрахунків.

А тому відповідач вважає, що вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" безпідставні і не можуть бути задоволені.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 11.01.2016р. (суддя Нікітенко С.В.) відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що сторонами були укладені договори про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік"), а саме договори: № 615/30 від 03.10.2014р. на суму 1471427,59 грн., № 1098/30 від 09.12.2014р. на суму 282229,46 грн. та № 1413/30 від 15.12.2014р. на суму 259784,00 грн. Пунктом 7 вказаних договорів передбачено, що КПТМ "Каховтеплокомуненерго" перераховує на рахунок "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" грошові кошти, у тому числі податок на додану вартість, для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р. за 2014 рік.

Також відповідно до умов підпункту 2 пункту 10 вказаних договорів сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

На виконання договорів про організацію взаєморозрахунків відповідачем було сплачено на користь позивача 2667329,75 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, копії яких додані до матеріалів справи.

А тому господарський суд дійшов висновку, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків на загальну суму 2667329,75 грн., сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р., та визначили підпунктом 2 пункту 10 договорів про організацію взаєморозрахунків зобовязання сторін щодо не вчинення до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 10.05.2016р. по справі №923/229/16 повністю та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд при винесенні рішення допустив порушення норм матеріального права та процесуального права.

Як зазначає скаржник, предметом позову було стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 15.02.2014р. по 23.04.2015р. по кожній поставці природного газу окремо. Договори про організацію взаєморозрахунків були укладені 03.10.2014р., 09.12.2014р., 15.12.2014р. В той же час, період нарахування пені, 3% річних та інфляційних, що були заявлені до стягнення - з 15.02.2014р. по 23.04.2015р. Зазначеній обставині не було надано оцінку судом, в той час як вона є суттєвою для справи.

Скаржник зазначає, що Договори про організацію взаєморозрахунків не містять положень про те, що умови Договорів про організацію взаєморозрахунків застосовуються до відносин між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та відповідачем, які виникли до моменту укладення договору. Оскільки Договори про організацію взаєморозрахунків було укладено 03.10.2014р., 09.12.2014р., 15.12.2014р., вони не можуть розповсюджувати свою дію на відносини, що виникли між сторонами в період з 15.02.2014р. по 23.04.2015р.

На думку скаржника, застосувавши положення Договору про організацію взаєморозрахунків до правовідносин, які існували до моменту укладення відповідного договору, суд порушив ч.3 ст. 653 ЦК України та ст. 631 ЦК України.

Також скаржник зазначає, що у п.15 Договорів про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Мається на увазі, що після виконання договору сторони не мають одна до одної претензії стосовно організації проведення сторонами взаєморозрахунків, а не претензій як таких.

Скаржник зазначає, що уклавши Договори про організацію взаєморозрахунків, відповідач погасив заборгованість загальною сумою 2013441,05 грн., в той же час, загальна сума зобовязань відповідача за договором купівлі-продажу природного газу склала 3053173,49 грн. Таким чином, на думку скаржника, Договори про організацію взаєморозрахунків не розповсюджують свою дію на правовідносини сторін в частині погашення 1039732,44 грн.

Скаржник вважає, що відмовивши у позові, суд порушив один з основних принципів цивільного права принцип свободи договору.

Стосовно посилань суду першої інстанції на спільні протокольні рішення, скаржник зазначає, що в даному випадку не може бути і мови про внесення сторонами змін до договору шляхом прийняття рішень, зміст яких зафіксовано у протоколі. Укладення спільних протокольних рішень не може вважатися правочином, яким сторони внесли зміни до договору.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" зазначає, що подана апеляційна скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, вірно застосовано судом як норми матеріального права так і норми процесуального права, в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та обєктивному розгляді всіх обставин справив їх сукупності.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (продавець) і Комунальним підприємством теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" (покупець) було укладено договір від 28.11.2013 року № 1706/14-ТЕ-33 купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору.

Пунктом 1.2 Договору зазначено, що газ продається та використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками ті їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності.

Відповідно до п.3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві ц відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно пункту 6.1 Договору оплата за газ, здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 7.1 Договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На виконання умов Договору від 28.11.2013 року №1706/14-ТЕ-33 Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України надавало послуги Комунальному підприємству теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" на загальну суму 3053173,49 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме:

- від 31.01.2014р. б/н за січень на суму 796603,68 грн.;

- від 28.02.2014р. б/н за лютий на суму 616607,01 грн.;

- від 31.03.2014р. б/н за березень на суму 348859,90 грн.;

- від 31.10.2014р. б/н за жовтень на суму 114892,77 грн.;

- від 30.11.2014р. б/н за листопад на суму 501715,54 грн.;

- від 31.12.2014р. б/н за грудень на суму 674494,59 грн.

Як вбачається з матеріалів справи і це підтверджено господарським судом, між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Каховської міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення Каховської міської ради, Комунальним підприємством теплових мереж "Каховтеплокомуненерго", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а саме: № 1235 від 21.05.2014р. на суму 150243,00 грн., № 22 від 19.01.2015р. на суму 180540,00 грн., № 234 від 11.02.2015р. на суму 293900,00 грн., № 751 від 15.04.2015р. на суму 29205,69 грн.

Згідно умов зазначених спільних протокольних рішень сторони домовились про наступне:

- предметом їх є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України віл 11.01.2005р. № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій";

- Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області перераховує Департаменту фінансів Херсонській облдержадміністрації, а вказаний Департамент перераховує КПТМ "Каховтеплокомуненерго" грошові кошти за субсидію;

- КПТМ "Каховтеплокомуненерго" перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти, визначені в цих Спільних протокольних рішеннях, за природний газ за 2014р. згідно з договором від 28.11.2013р. №1706/14-ТЕ-33;

- усі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків;

- сторони несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 (зі змінами) та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Державного казначейства України від 03.02.2009р. №55/57/43, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №342/16358, і невиконання своїх зобов'язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до чинного законодавства України;

- спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання усіма учасниками.

Зазначені спільні протокольні рішення були повністю виконані відповідачем, всього на підставі спільних протокольних рішень відповідачем було сплачено на користь позивача 653888,69 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

У відповідності до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувались та постачались населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, між Територіальним управлінням Казначейства в Херсонській області, Департаментом фінансів Херсонської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Каховської міської ради, Комунальним підприємством теплових мереж "Каховтеплокомуненерго", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз Україн" були укладені договори про організацію взаєморозрахунків, а саме: № 615/30 від 03.10.2014р. на суму 1471427,59 грн., № 1098/30 від 09.12.2014р. на суму 282229,46 грн. та № 1413/30 від 15.12.2014р. на суму 259784,00 грн.

Предметом договорів про організацію взаєморозрахунків є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року №30.

Пунктом 7 вказаних договорів передбачено, що КПТМ "Каховтеплокомуненерго" перераховує на рахунок "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" грошові кошти, у тому числі податок на додану вартість, для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р. за 2014 рік.

Також відповідно до умов підпункту 2 пункту 10 вказаних договорів сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать, що зазначені договори були повністю виконані відповідачем, всього на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків відповідачем було сплачено на користь позивача 2667329,75 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

На момент звернення Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України до господарського суду Херсонської області з позовною заявою сума боргу за вартість переданого газу сплачена відповідачем в повному обсязі в строки, обумовлені сторонами в договорах про організацію взаєморозрахунків.

ОСОБА_1 позивач наполягає на порушенні умов Договору купівлі-продажу природного газу від 28.11.2013 року № 1706/14-ТЕ-33 в частині несвоєчасності оплати за спожитий природний газ.

Згідно з вимогами частини 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України, які кореспондуються з нормами статті 526 Цивільного кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в позовній заяві та апеляційній скарзі наполягає на тому, що грошові кошти за спожитий природний газ сплачено відповідачем з порушенням строків, передбачених договором купівлі-продажу газу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, для можливості застосування норм статті 625 Цивільного кодексу України необхідно дві обовязкові умови: наявність грошового зобовязання у відповідача перед позивачем та прострочка його виконання.

В даному випадку, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків на загальну суму 2667329,75 грн., сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору № 1706/14-ТЕ-33 від 28.11.2013р., та визначили підпунктом 2 пункту 10 договорів про організацію взаєморозрахунків зобовязання сторін щодо не вчинення до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків.

Частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором.

Отже, для можливості застосування відповідальності за порушення грошового зобовязання по відношенню до відповідача, необхідно, щоб оплата позивачу коштів за спожитий природний газ була здійснена відповідачем поза межами порядку, встановленого договором про організацію взаєморозрахунків. Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах зазначена у постановах Верховного Суду України від 09.10.2014 року у справі №5011-35/1533-2012-19/522-2012 та від 16.09.2015 року у справі №917/2520/14, від 23.09.2015 року у справі №917/2519/14, від 07.10.2015 року у справі №924/406/14, від 07.10.2015 року у справі №924/1236/14, від 11.11.2015 року у справі № 927/1733/14, які, в силу приписів ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України, є обовязковими для всіх судів України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для стягнення пені та застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки, уклавши багатосторонні договори про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений по договору, що визначений позивачем в якості підстави позову, зокрема, пунктом пунктом 15 Договорів про організацію взаєморозрахунків, сторони засвідчили, що після виконання договору про організацію взаєморозрахунків вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору. Будь-яких заперечень в цій частині при укладанні договору позивач не висловив, тому його посилання на те, що він просить застосувати до відповідача міри відповідальності за минулий період, судова колегія не приймає до уваги.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правильно відмовлено Публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України у позовних вимогах до Комунального підприємства теплових мереж "Каховтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості у розмірі 573059,57 грн., з якої: 181059,26 грн. - пеня за прострочення виконання грошового зобовязання, 30678,62 грн. 3% річних, 361321,68 грн. інфляційні втрати, через недоведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте місцевим господарським судом за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Херсонської області від 10.05.2016 року у справі №923/229/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду, в звязку з чим підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для зміни чи скасування судового рішення, відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 10.05.2016р. у справі 923/229/16 без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя І.Г. Філінюк