ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" червня 2016 р.Справа № 924/469/16

Господарський суд Хмельницької області у складі cудді Гладія С.В., розглянувши матеріали за позовом міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький

про стягнення 6708,58 грн.

Представники сторін:

від позивача: Янюк К.М. - за довіреністю №1/02 від 04.01.2016р.

від відповідача: не з'явився

Відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача 6708,58 грн., з яких 5732,84 грн. заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2015р. по 01.05.2016р. відповідно до договору про надання послуг з теплопостачання №2094/387 від 29.12.2008р., 303,51 грн. інфляційних втрат, 44,81 грн. 3% річних та 627,42 грн. пені.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2016р. прийнято позовну заяву та порушено провадження у справі № 924/469/16.

Представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в зв'язку із частковим погашенням відповідачем заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача 303,51 грн. - інфляційних втрат, 44,81 грн. - 3% річних та 627,42 грн. пені.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог не суперечить діючому законодавству, не порушує охоронювані законом права, свободи та інтереси інших осіб та підписана уповноваженою особою (представником МКП „Хмельницьктеплокомуненерго" Янюк К.М.), тому судом приймається.

Таким чином, предметом спору по справі є стягнення 975,74 грн., в тому числі 303,51 грн. інфляційних втрат, 44,81 грн. - 3% річних, 627,42 грн. пені.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, вважає їх правомірними та обґрунтованими.

В судові засідання 14.06.2016р., 30.06.2016р. відповідач за викликом не з'явився, доказів поважності причин неявки та відзив на позов не надав.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Неявка в судове засідання господарського суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті та не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки. Тому, для уникнення зловживання правом з боку відповідача, враховуючи, що судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про слухання справи в суді, суд вважає за необхідне розглянути дану справу по суті, на підставі до ст. 75 ГПК України за наявними у ній документами.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

29.12.2008р. між Міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 м. Хмельницький укладений договір на постачання теплової енергії №2094/387, згідно з яким Енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.(п.1.1 договору.)

Кількість і обсяги теплової енергії визначаються в Додатку №1 до договору, який є невід'ємною частиною договору і поновлюється в залежності від зміни характеристики тепловикористовуючого об'єкта, виробничої діяльності Споживача тощо (п. 2.1. договору).

Споживач теплової енергії зобов'язується: виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором (п. 3.2.2. договору).

Енергопостачальна організація зобов'язується забезпечувати постачання теплової енергії Споживачу в обсягах згідно з договором, повідомляти Споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів (п. 4.2.1., п. 4.2.2 договору).

Розрахунок за теплову енергію, що споживається, проводиться у грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата використаної теплової енергії здійснюється Споживачем наступним чином: попередня оплата в розмірі 50% розрахункової місячної норми теплової енергії до 15 числа поточного (розрахункового) місяця; остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (розділ 6 договору).

Плата за послуги з теплопостачання вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. В період з 01.11.2015р. по 01.05.2016 р., за який виникла заборгованість, діяли такі тарифи: з 01.11.2015р. згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2690 від 29.10.2015р. «Про внесення змін до деяких постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг відповідно до Закону України « Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Указу Президента України від 10 вересня 2014р. №715 «Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та постави Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановлено МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, установлено вартість 1 Гкал. для другої групи споживачів (для „інших споживачів") в сумі 1270,03 грн/Гкал (без ПДВ) та 1524,00 грн/Гкал з ПДВ.

З 01.02.2016р. згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 54 від 28.01.2016р. «Про внесення змін до деяких постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг відповідно до Закону України « Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Указу Президента України від 10 вересня 2014р. №715 «Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17 лютого 2011 року № 242 «Про затвердження Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання» та №244 «Про затвердження Процедури встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановлено МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, установлено вартість 1 Гкал. для другої групи споживачів (для «інших споживачів») в сумі 1220,03 грн./Гкал (без ПДВ) та 1465,02 грн./Гкал з ПДВ.

Згідно наданого в матеріали справи розрахунку боргу, відповідачу за період з 01.11.2015р. по 01.05.2016р. надавались послуги із теплопостачання на суму 5732,84 грн., що підтверджується виставленими рахунками на оплату №№387 від 27.11.2015р., 30.12.2015р., 27.01.2016р., 26.02.2016р., 30.03.2016р., 20.04.2016р., розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив стягнути із відповідача 303,51 грн. нарахувань інфляції, 627,42 грн. пені та 44,81 грн. 3% річних згідно поданих розрахунків.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом враховується наступне:

Відповідно до ч.2 п.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст.627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір на постачання теплової енергії №2094/387 від 29.12.2008р., який за правовою природою віднесено до договорів постачання енергоносіїв.

Відповідно ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Аналогічні положення містить ст.275 ГК України.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.19 Закону України „Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання.

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своєчасно та в повному обсязі свої договірні зобов'язання щодо оплати наданих послуг з теплопостачання виконав.

Згідно ст.230 ГК України передбачає обов'язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 3 ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із п.7.2.3. договору передбачено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію споживач сплачує пеню в розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення.

З'ясуванням матеріалів справи судом встановлено, що відповідач прострочив оплату використаної теплової енергії.

Через несвоєчасне виконання зобов'язань позивач правомірно нарахував відповідачу пеню за порушення термінів проведення розрахунків в сумі 627,42 грн. за період з грудня 2015р. по квітень 2016р.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 44,81 грн. за період з грудня 2015р. по квітень 2016р. та нарахувань інфляції в сумі 303,51 грн. за період з листопада 2015р. по квітень 2016р. згідно поданого розрахунку. Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних та нарахувань інфляції судом встановлено, що останні нараховано в межах можливого розміру, а тому вимога про їх стягнення підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Доказів, які б спростовували позовні вимоги, суду не подано, доводи позивача не спростовано.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

Позов міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Хмельницький про стягнення 975,74 грн. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" (м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5, код 03356571) - 303,51 грн. (триста три гривні 51 коп.) нарахувань інфляції, 44,81 (сорок чотири гривні 81 коп.) 3% річних, 627,42 грн. (шістсот двадцять сім гривень 42 коп.) пені, 1378,00грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 01.07.2016 р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,(м. Хмельницький, вул. Пересипкіна,5)

3 - відповідачу (АДРЕСА_2) (прост.)