УХВАЛА

05.07.2016Справа № 910/10461/15

Господарський суд міста Києва у складі судді: Комарової О.С., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві

у справі № 910/10461/15

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція"

до Колективного підприємства "Салон "Краса"

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 41 661,01 грн.

Представники сторін:

від позивача (скаржника) Кондратюк О.А. (представник за довіреністю)

від відповідача не з'явились

від ВДВС: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" до Колективного підприємства "Салон "Краса" про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 41 661,01 грн. задоволено повністю, стягнуто з Колективного підприємства "Салон "Краса" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" грошові кошти: основного боргу - 26 093,65 грн., пені - 2 831,04 грн., індексу інфляції - 3 285,04 грн., 3% річних - 281,28 грн. та судові витрати - 1 827,00 грн.

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва 03.06.2015 року було видано відповідний наказ.

11 травня 2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла скарга № 09/10р/485 від 10.05.2016 року на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, які полягають у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.03.2016 у виконавчому провадженні № 49267000;

- визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.03.2016 у виконавчому провадженні № 49267000;

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 19.05.2015 № 910/10461/15 та належним чином провести виконавчі дії відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, у поданій до суду скарзі заявником зазначено, що про існування оскаржуваної постанови від 25.03.2016 року йому стало відомо випадково та отримано лише 04.05.2016 року.

Скарга мотивована порушенням прав та законних інтересів позивача (скаржника, стягувача), у зв'язку із винесенням держаним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві постанови про повернення виконавчого документа ВП № 49267000 від 25.03.2016 року стягувачеві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2016 року розгляд скарги призначено на 31.05.2016 року.

Через відділ діловодства суду 30.05.2016 року від держаного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві - Урбан Д.Д. надійшли заперечення б/н від 25.05.2016 року та витребувані судом документи, які було долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів,розгляд справи відкладено на 05.07.2016 року.

В судовому засіданні 05.07.2016 року представник позивача (скаржника) підтримав доводи скарги та дав пояснення по суті скарги.

Представник відповідача та ВДВС в судове засідання 05.07.2016 року повторно не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приписами ч. 2 ст. 121-2 ГПК України встановлено, що скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши відповідну скаргу заявника та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" до Колективного підприємства "Салон "Краса" про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 41 661,01 грн. задоволено повністю, стягнуто з Колективного підприємства "Салон "Краса" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" грошові кошти: основного боргу - 26 093,65 грн., пені - 2 831,04 грн., індексу інфляції - 3 285,04 грн., 3% річних - 281,28 грн. та судові витрати - 1 827,00 грн.

03.06.2015 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 року було видано відповідний наказ.

06.11.2015 року постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Урбана Дмитра Дмитровича відкрито виконавче провадження ВП № 49267000 по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 910/10461/15 від 03.06.2015 року про стягнення боргу в сумі 34 318,01 грн. Крім того, в пункті 2 резолютивної частини вищезазначеної постанови вказано, що боржнику самостійно виконати протягом семи днів з моменту винесення даної постанови. У разі не своєчасного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, у відповідності до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" протягом трьох днів з моменту отримання постанови, обов'язково повідомити державного виконавця для поновлення строку на добровільне виконання.

Так, у поданій до суду скарзі скаржник зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, акт про відсутність майна належного боржникові та за рахунок якого можна звернути стягнення та акт виходу державного виконавця за адресою боржника, на які посилався державний виконавець, не виявлено в матеріалах виконавчого провадження. Також під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було виявлено, що є ще, принаймні, три виконавчих провадження про стягнення з боржника коштів. Також в матеріалах виконавчого провадження є наявне пояснення директора КП «Салон «Краса» де вказано, що боржник заходиться за тією ж адресою і надає перукарські послуги населенню, відповідно отримує кошти за надання таких послуг та має устаткування і інструмент для надання перукарських послуг. Але при поверненні виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зазначив, що майна належного боржникові та за рахунок якого можна звернути стягнення не виявлено та під час виходу державного виконавця за адресою боржника, юридичну особу не розшукано. Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець «...Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт», якого під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не виявлено.

На твердження скаржника, старший держаний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Урбан Д.Д. своїми діями (бездіяльністю) винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.03.2016 року порушив права та законні інтереси стягувача.

Крім того, скаржник зазначає, що про існування оскаржуваної постанови від 25.03.2016 року йому стало відомо випадково та отримано лише 04.05.2016 року.

В свою чергу, старший держаний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Урбан Д.Д. проти скарги заперечує та зазначає, що виконавчі дії по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року проводились з дотриманням норм чинного законодавства. Старший держаний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві вказує, що в ході примусового виконання по зведеному виконавчому провадженню було направлено запити до ДПС України, УДАІ м. Києва для виявлення відкритих рахунків у банківських установах, та перевірки майнового стану боржника. Так, виходом державного виконавця за адресою м. Київ, вул. Харківське Шосе, 2, вивіска з назвою боржника «Салон-Краса» наявна на стіні будинку, на неодноразові стуки двері ніхто не відчинив про наявність майна боржника в приміщені через вікна видно не було, про що складено відповідний акт від 19.03.2015 року. 04.06.2015 року державним виконавцем на адресу стягувана направлено листа з вимогою з'явитись до державного виконавця для надання пояснень і 10.06.2015 року керівник КП «Салон-Краса» з'явилась до державного виконавця та повідомила, що будь якого майна наявного у підприємства немає. Державний виконавець вказує, що у відповідності до відповіді ДПС України за боржником зареєстровані відкриті рахунки у банківських установах. При цьому, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про боржника відсутні, а у відповіді УДАІ м. Києва щодо наявності у боржника транспортних засобів зазначено, що такі за боржником не зареєстровано. Виходом державного виконавця за адресою м. Київ, вул. Харківське Шосе, 2, боржника юридичну особу КП «Салон-Краса» не розшукано, майна належного на праві власності боржнику не виявлено, про що складено відповідний акт від 10.09.2015 року. Разом з цим, державним виконавцем неодноразово до банківських установ направлялись платіжні вимоги для списання коштів з рахунків боржника, які частково списувались з рахунків останнього. Водночас, державний виконавець зазначає, що оскільки на виконанні наявні провадження за заборгованість по податковому боргу відповідно до ст. 44, 45 Закону України «Про виконавче провадження», такі вимоги задовольняються в першу чергу. Щодо отримання скаржником оскаржуваної постанови державний виконавець вказує, що згідно відмітки в журналі реєстрації вихідної кореспонденції постанову про повернення виконавчого документа ВП №49267000 від 25.03.2016 року було отримано представником скаржника наручно, що підтверджується підписом останнього у вказаному журналі.

Приписами ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом № 512/5 від 02.04.2012 року, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягненням коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

За приписами п. 3.8.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом № 512/5 від 02.04.2012 року, виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виноситься постанова, копія якої зберігається у зведеному виконавчому провадженні. Виконавчі провадження щодо одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження або приєднуються до зведеного виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання.

Судом встановлено, що 21.01.2016 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Урбаном Д.Д., у зв'язку із знаходженням декількох виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника (Колективного підприємства "Салон "Краса"), винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № 49267000 до складу зведеного виконавчого провадження ВП№ 46020861.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За змістом ч. 3 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 8 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Положеннями ч. 2 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи Національної поліції, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Пунктом 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять, а старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Урбаном Д.Д. не надано належних та допустимих доказів звернення його в межах виконавчого провадження ВП №49267000 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року у справі №910/10461/15 до визначеного чинним законодавством України органу з метою отримання інформації щодо наявності зареєстрованих за Колективним підприємством «Салон «Краса» земельних ділянок, Державної казначейської служби України, нотаріату, а також органів статистики для перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про доходи боржника з метою належного виконання рішення суду, а відтак суд дійшов висновку, що державним виконавцем не було вчинено всіх дій з метою отримання достовірних відомостей щодо відсутності у боржника майна.

Таким чином, старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві всупереч приписам ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» не було належним чином вжито необхідних заходів щодо своєчасного та повного виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року.

Приписами ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В силу Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Так, у поданій скарзі скаржник вказує, що про існування оскаржуваної постанови від 25.03.2016 року йому стало відомо випадково та отримано лише 04.05.2016 року.

Втім, державний виконавець у запереченнях на скаргу зазначає, що копія оскаржуваної постанови була направлена скаржнику супровідним листом № 226/14-11166 від 25.03.2016 року, водночас зазначивши, що відповідно до відмітки в журналі реєстрації вихідної кореспонденції за 04.05.2016 року копія постанови про повернення виконавчого документа стягувану ВП №49267000 від 25.03.2016 року була отримана представником стягувана наручно.

Тобто, обґрунтованим є висновок, що постанова про повернення виконавчого документа стягувану ВП №49267000 від 25.03.2016 року, в порушення вимог ст.ст. 31, 48 Закону України «Про виконавче провадження», не була направлена скаржнику у встановлений законодавством строк, оскільки матеріали справи зворотного не містять.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги викладені вище обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для визнання незаконними дій державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, які полягають у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.03.2016 року у виконавчому провадженні № 49267000 та визнання недійсною постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.03.2016 року у виконавчому провадженні № 492670000.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Враховуючи, що відновлення виконавчого провадження, у даному випадку, є передбаченим законом наслідком визнання постанови про повернення виконавчого документа стягувану недійсною (незаконною), та з огляду на те, що суду не надано доказів ухилення державного виконавця від вчинення дій щодо відновлення виконавчого провадження, вимоги скаржника щодо зобов'язання відновити виконавче провадження ВП № 49267000 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві по справі № 910/10461/15 - задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, які полягають у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.03.2016 у виконавчому провадженні № 49267000.

3. Визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.03.2016 у виконавчому провадженні № 49267000.

4. В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

5. Копію даної ухвали направити відповідачу (боржнику) у справі та Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С.Комарова