КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Справа№ 910/33119/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Баранця О.М.

при секретарі судового засідання Богатчук К.І.

від представників сторін :

позивача - не з'явився

відповідача - Климкович Ю.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 по справі № 910/33119/15 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна"

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 по справі №910/33119/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "СВ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 по справі № 910/33119/15 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений в першій та апеляційній інстанціях, та 14000,00 грн. - за послуги адвоката.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2016, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Ткаченко Б.О., суддів Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 колегією суддів у складі: головуючого судді Ткаченко Б.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 25.05.2016.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 по справі № 910/33119/15 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку із перебуванням головуючого судді Ткаченко Б.О. на лікарняному.

25 травня 2016 року Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/33119/15 передано на розгляд колегії суддів у складі : головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Баранець О.М., Калатай Н.Ф.

25 травня 2016 року представником відповідача, через відділ документального забезпечення суду подано відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ" до свого провадження та призначено до розгляду 21.06.2016.

17 червня 2016 року представником позивача, через відділ документального забезпечення суду подано пояснення по справі.

21 червня 2016 року представником позивача, через відділ документального забезпечення суду подано пояснення по справі.

В судовому засіданні 21.06.2016 оголошено перерву до 30.06.2016.

29 червня 2016 року представником відповідача, через відділ документального забезпечення суду подано пояснення по справі.

В судове засідання 30.06.2016 з'явився представник відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник позивача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

14 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про фінансовий лізинг №00008065 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався передати у розпорядження позивача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Passat В7, 2.0 І TDI, шасі №WVWZZZ3CZEP004747, 2013 року виробництва (надалі за текстом - "Об'єкт лізингу"), а позивач зобов'язався прийняти Об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (надалі за текстом - "План відшкодування"), що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 27 150,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 9 050,00 доларів США.

Відповідно до умов Договору розмір лізингового платежу, погоджений сторонами, становить еквівалент у гривні 712,75 дол. США. Строк лізингу (кількість лізингових платежів) становить 60 місяців.

Сторони дійшли згоди, що усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в дол. США, визначених вище, відповідно до пунктів та 2) відповідно до пункту 6.4.2 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Зобов'язання (вказані вище еквіваленти в дол. США) лізингодержувача на момент доставки Об'єкта лізингу будуть виражені у гривнях у Акті прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору про фінансовий лізинг. Наступні розрахунки у гривнях будуть здійснюватись лізингодавцем та вказуватись у рахунках, що підлягають сплаті лізингоодержувачем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в зв'язку з повною виплатю за Договором Об'єкт лізингу перейшов у власність позивача.

Згідно зі ст. ст. 11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст. 806 ЦК України визначає, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, усі умови договору навіть ті, що не є обов'язковими для того чи іншого виду договору, проте погоджені сторонами та містяться у договорі, є обов'язковими для виконання сторонами за договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про фінансовий лізинг", якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

Як зазначає позивач всі лізингові платежі виражені в доларах, підлягають сплаті позивачем в гривнях за їх еквівалентом, позначеним зірочкою, тобто станом на день, що передує дню підписання Договору, а саме по обмінному курсу 8,126 грн./дол. США (294 161,20: 36 200,00 = 8,126).

Як вбачається з умов Договору позивач з метою належного виконання зобов'язань повинен здійснити 60 лізингових платежів в розмірі, еквівалент у гривні 712,75 дол. США кожен.

Згідно з п. 6.1. Договору для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме не користь відповідача лізингові платежі відповідно до графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього контракту та інших положень Договору.

Відповідно до п. 6.3. Договору лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим контрактом на користь Порше Лізинг Україна, відображають справедливу вартість об'єкта лізингу та забезпечують отримання відповідачем суми, очікуваної станом на дату виконання контракту відповідно до чинного курсу обміну євро/долара США (як обумовлено сторонами в контракті) за безготівковими операціями, встановленого українським комерційним банком (ПАТ «КІБ Креді Агріколь») або іншим банком) або Національним банком України, (наділі - «обмінний курс»), як буде обрано за рішенням Порше Лізинг Україна, станом на дату, коли кожен платіж підлягає здійсненню.

З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим Контрактом, розраховуються в євро/доларах США (як обумовлено сторонами в контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом за безготівковими операціями вказаного вище банку, чинним на робочий день, що передує дню виставлення рахунка.

Враховуючи вищевикладені положення Договору, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апелянта ґрунтуються на невірному тлумаченні умов договору, оскільки сторони погодили, що всі платежі за Договором розраховуються на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом за безготівковими операціями вказаного вище банку, чинним на робочий день, що передує дню виставлення рахунка.

Відповідно до п. 3.4. Договору після завершення строку лізингу за контрактом лізингоодержувач придбаває Об'єкт лізингу у відповідача за купівельною ціною, що буде визначена відповідачем з урахуванням виконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань щодо сплати лізингових платежів та інших платежів, які підлягають здійсненню за цим контрактом. За умови повної сплати лізингоодержувачем всіх платежів за контрактом, а також виходячи з припущення, що відповідне законодавство України, що регулює відносини сторін за контрактом, не зазнає змін, після остаточного погашення лізингоодержувачем всіх належних до сплати платежів за контрактом, купівельна ціна Об'єкта лізингу буде вважатися належним чином сплаченою лізингоодержувачем.

У разі неповної сплати Лізингоодержувачем будь - яких платежів за контрактом розмір купівельної ціни буде визначений відповідним чином.

Згідно з п. 4.1. Договору відповідач зберігатиме за собою право власності на Об'єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію Об'єкта лізингу впродовж усього строку дії Контракту (окрім випадків, коли відповідач матиме право розірвати цей контракт, відмовитися від контракту та вимагати повернення Об'єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Відповідно до п. 4.2. Договору після завершення строку дії цього контракту та здійснення останнього Лізингового платежу, інших платежів за цим контрактом і виконання всіх зобов'язань лізингоодержувачем, право власності на Об'єкт лізингу перейде до лізингоодержувача. З цією метою сторони укладуть договір купівлі-продажу, підпишуть додаткову угоду до цього контракту або оформлять таке придбання в інший спосіб, визначений відповідачем.

Положення цього пункту застосовуються незалежно від стану Об'єкта лізингу на момент сплати останнього лізингового платежу та/або інших платежів.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивачем сплачено лізингові платежі в повному обсязі, згідно з умовами Договору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 по справі №910/33119/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 по справі №910/33119/15 без змін.

2.Матеріали справи №910/33119/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

О.М. Баранець