номер провадження справи 1/15/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016 Справа № 908/1251/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ВО Укрспецкомплект (юридична адреса: 61037, місто Харків, проспект Московський, буд.199-Б; адреса для листування: 61176, місто Харків, а/с 1019)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод (69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 2)

про стягнення 353 538 грн. 70 коп.

Суддя Немченко О.І.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність вих. № 02/06-16 від 02.06.2016 р.

від відповідача не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВО Укрспецкомплект звернулось до господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод 353 538 грн. 70 коп., з яких: 343 708 грн. 80 коп. основний борг, 6 392 грн. 90 коп. пені, 3 437 грн. 00 коп. інфляційних втрат.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 611, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України та умов договору № 150389 від 24.12.2015 р. і обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобовязань щодо оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.05.2016 року у справі № 908/1251/16 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 14.06.2016 року на 14 год. 30 хв., про що сторони були повідомлені належним чином.

У звязку із відпусткою судді, розгляд справи було перенесено на 29.06.2016 р. на 15 год.30 хв., про що сторони були повідомлені належним чином.

29.06.2016 р. від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на п. 4.2 договору і вважає, що строк оплати товару не настав, оскільки позивач не направляв відповідачу оригінал рахунку на оплату товару.

Також, від відповідача у справі надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду спору та витребування доказів.

Зазначені клопотання відповідача судом залишені без задоволення, враховуючи, що представником позивача у судовому засіданні були надані для огляду суду відповідні оригінали витребуваних документів. Оригінал рахунку був доданий позивачем до письмових пояснень. Щодо додаткової угоди то представник позивача підтвердила дату її укладення сторонами 31.12.2015 р. Копія цієї додаткової угоди міститься в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотань відповідача. Відзив та документи відповідач надав.

В судовому засіданні 29.06.2016 р. представник позивача повністю підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов повністю. Представник позивача представили суду оригінали документів для огляду та підтвердила дату укладення сторонами додаткової угоди № 1 31.12.2015 р.

Представник відповідача в судове засідання не зявився.

У п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, у разі нез'явлення представника відповідача за викликом господарського суду, останній має право розглянути спір за наявними у справі матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, і розгляд справи можливий в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

На виконання умов договору № 150389 від 24.12.2015 р., згідно видаткової накладної № РН-0000054 від 25.01.2016 р., позивачем був поставлений відповідачу товар конденсатори на суму 343 708 грн. 80 коп.

Відповідачем, отриманий уповноваженою особою ОСОБА_2 за довіреністю № 1681 від 25.01.2016 р. товар, у строк встановлений п. 4.2 договору, не був оплачений.

Претензією вих. № 0276/03/134 від 18.03.2016 р. позивач звернувся до відповідача із вимогою сплатити суму боргу та пеню. Претензію отримано уповноваженою особою відповідача 22.03.2016 р., однак відповіді на претензію надано не було.

Враховуючи не сплату відповідачем позивачу вартості отриманого товару, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Стягнення з відповідача на користь позивача 353 538 грн. 70 коп., з яких: 343 708 грн. 80 коп. основний борг, 6 392 грн. 90 коп. пені, 3 437 грн. 00 коп. інфляційних втрат було предметом судового позову у цій справі.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, на підставі наступного:

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, правовідносини сторін були врегульовані договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

24.12.2015 р. між Приватним акціонерним товариством «Запорізький електровозоремонтний завод» (відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВО «УКРСПЕЦКОМПЛЕКТ» (позивач, постачальник) був укладений договір поставки № 150389.

Додатком 1 до договору сторонами була підписана специфікація № 1.

Також, 31.12.2015 р. сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору (копія якої міститься в матеріалах справи, і як підтверджує представник позивача ця угода була укладена саме 31.12.2015 р., що підтверджується і відповідачем у справі, а копія цієї додаткової угоди датована 24.12.2015 р., яка була додана до матеріалів позову є відсканованою копією із зазначенням невідповідної дати).

Відповідно до п. 1.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1) постачальник зобов'язується у 2015-2016 роках поставити замовникові товари, зазначені в специфікації(ях) - додатку(ах) до цього договору, а замовник зобов'язаний прийняти і оплатити товар на умовах цього договору.

Згідно з п. п. 1.2, 1.3. договору сторони визначили, що найменування (номенклатура, асортимент) товарів: відповідно до специфікації(ій) - додатку(ів) до цього договору. Кількість товарів: відповідно до специфікації(ій) - додатку(ів) до цього договору. Обсяги закупівлі товарів за цим договором та відповідно і сума (загальна вартість) договору можуть бути зменшені замовником в односторонньому порядку залежно від реального фінансування видатків (реального фінансування договору, зміни фінансового та/або виробничого плану).

Умовами п. 3.1. - 3.4. договору сторони дійшли згоди, що ціна (сума, загальна вартість) цього договору становить 343 708, 80 грн. Замовник оплачує поставлений постачальником товар виключно за ціною, вказаною у специфікації(ях) - додатку(ах) до цього договору. Ціни на товари за цим договором, ціни у видаткових накладних, у рахунках на оплату товарів, інших документах до договору вказуються в національній валюті України. Вартість тари входить у ціну товару.

Порядок здійснення оплати сторони узгодили в розділі 4 договору, згідно якого, розрахунки за кожну партію товару здійснюються у безготівковій формі. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня постачання товару, який визначається датою видаткової накладної та отримання замовником оригіналу рахунку на оплату товарів. До рахунка на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару).

Відповідно до умов п. 5.1. - 5.6. договору строк поставки товарів: товар повинен бути поставлений не пізніше 20 (двадцяти) днів від дня отримання постачальником письмової заявки замовника на постачання товару. У день отримання постачальником письмової заявки на постачання товару від замовника, постачальник зобов'язаний повідомити замовнику про отримання заявки на постачання товару та готовність її виконати. Місце та умови поставки товарів: товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад замовника на умовах ББР (згідно Інкотермс 2000): Україна, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2. Представник замовника при прийнятті товару зобов'язаний звірити відповідність кількості і асортименту товару, вказаному у видатковій накладній, розписатися за отримання товару у видатковій накладній та видати представнику постачальника довіреність на отримання їм даної партії товару. Товар постачається партіями відповідно до письмових заявок замовника. Право власності на товар, зазначений у специфікації(ях) - додатку(ах) до цього договору, переходить до замовника з моменту підписання сторонами/представниками сторін видаткової накладної та відсутності у замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару. У разі наявності у замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару, право власності на товар, зазначений у Специфікації(ях) - додатку(ах) до цього договору, переходить до замовника з моменту підписання сторонами/представниками сторін ОСОБА_1 приймання-передачі товару.

Згідно з п. 5.8, 5.12. договору сторони визначили, що прийом товару здійснюється Замовником у відповідності до умов цього Договору, а також у відповідності до умов Інструкції № П-6 від 15.06.65р. «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю» та Інструкції № П-7 від 25.04.66 р. «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю», якщо умови вищезазначених інструкцій не суперечать умовам цього договору та/або діючому законодавству (вказані інструкції застосовуються в частині що не суперечать умовам цього Договору та/або діючому законодавству). Прийом товару здійснюється замовником при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної (інших документів щодо транспортування товару), пакувальних аркушів, рахунку на оплату, документів, підтверджуючих якість товару. Замовник проводить вхідний контроль товару згідно з вимогами ГОСТ 24297-87. Підтвердженням про одержання товару замовником с видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 6.1. договору передбачені обов'язки замовника, а саме: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари та приймати поставлені товари згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 10.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1), цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Договір та додаткова угода підписані з боку обох сторін та скріплені печатками сторін.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору, у відповідності до специфікації № 1, згідно видаткової накладної № РН-0000054 від 25.01.2016 р., позивачем був поставлений відповідачу товар конденсатори на суму 343 708 грн. 80 коп., які отримані уповноваженою особою ОСОБА_2 за довіреністю № 1681 від 25.01.2016 р.

Видаткова накладна датована 25.01.2016 р. і підписана з боку відповідача уповноваженою особою без зауважень.

Отже, позивач здійснив свої зобовязання належним чином та поставив відповідачу продукцію згідно договірних умов.

Відповідач, отримавши продукцію, у строк, передбачений п. 4.2 договору, товар не оплатив. На претензію із вимогою оплати боргу відповідач не відреагував.

Слід зазначити, що відповідно до п. 4.2 договору, день постачання товару визначається датою видаткової накладної та отриманням замовником оригіналу рахунку на оплату товару. При цьому, у п. 5.8 договору вказано, що прийом товару здійснюється замовником при наявності у т.ч. рахунку на оплату товару. Позивачем надано до матеріалів оригінал вказаного рахунку. Як зазначає позивач, в межах договору поставки відповідачу разом із видатковою накладною передався рахунок №9061/134 на суму 343 708,80 грн. з ПДВ. Отримання доданих до рахунку документів, зазначених в п. 4.3. договору, та їх підписання представником відповідача - є підтвердженням отримання відповідачем рахунку в час коли приймався товар за видатковою накладною. До того ж, як зазначає позивач, під час приймання товару за кількістю відповідачем не було заявлено жодних зауважень та не складався акт про відсутність якихось документів.

Так, товар відповідачем прийнятий згідно видаткової накладної, в якій зазначена дата.

Факт отримання товару відповідач не заперечує.

Приймання продукції, у свою чергу, мало здійснюватися відповідачем також відповідно до п. 5.8 договору, із дотриманням вимог Інструкцій про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання - за кількістю № П-6 та якістю № П-7.

Приписами п. 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 15.06.1965 р. № П-6, встановлено, що приймання продукції за кількістю здійснюється по транспортним та товаросупровідним документам (рахунку-фактурі, специфікації, опису, пакувальним ярликам тощо) відправника (виробника). Відсутність вказаних документів або деяких із них не зупиняє приймання продукції. В цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документі відсутні.

Відповідач не надав суду актів про відсутність будь-яких товаросупровідних документів. Будь-які претензії щодо не передання супроводжуючих документів на отриманий товар відповідач позивачу не заявляв. Строк для передання неотриманих документів відповідно до вимог ст. 666 ЦК України не встановлював.

Суд зауважує, що відповідно до вимог ст. ст. 22, 33 ГПК України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як встановлено судом, в матеріалах справи міститься оригінал рахунку на оплату товару. При цьому, відповідачем не доведено не отримання цього рахунку. Відповідачем не надано доказів того, що при прийнятті товару та підписанні видаткової накладної, останній не отримав рахунку на оплату. Відповідні претензії відповідачем позивачу не предявлялись. Акти про неотримання супровідних документів, у т.ч. рахунку на оплату не складались. Доказів відповіді на претензію позивача щодо сплати заборгованості за отриманий від позивача товар, із посиланням на неотримання рахунку на оплату, відповідачем також не надано.

До того ж, як підтверджує відповідач, видаткова накладна була підписана з боку відповідача і останній отримав від позивача товар на суму 343 708 грн. 80 коп. При цьому, згідно п. 4.3 договору, видаткова накладна додається саме до рахунку на оплату.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Відповідач не надав доказів в підтвердження не отримання рахунку на оплату та оплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову. Експрес-накладна, на яку посилається відповідач в обґрунтування своїх вимог, не спростовує вищевикладених обставин.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 343 780 грн. 80 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3 437 грн. 00 коп. інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок заявленої позивачем до стягнення суми інфляційних втрат, за допомогою ІПС Законодавство, суд визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 437 грн. 00 коп. інфляційних втрат за період березень квітень 2016 р.

У задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені, суд частково відмовляє, з наступних підстав.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 Цивільного кодексу України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 7.2.1 договору, у разі порушення строків оплати отриманого товару, замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі вищевикладених норм кодексу, закону та умов договору, враховуючи здійснений судом перерахунок суми пені (з урахуванням дати виникнення простроченої заборгованості, періоду нарахування, у т.ч. за допомогою системи «Законодавство»), суд вважає правомірно заявленими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 6 334 грн. 20 коп. пені.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує з відповідача на користь позивача 343 708 грн. 80 коп. основного боргу, 6 334 грн. 20 коп. пені, 3 437 грн. 00 коп. інфляційних втрат. В іншій частині позову суд відмовляє, як у необґрунтовано заявленому.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за позовом покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод (69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВО Укрспецкомплект (юридична адреса: 61037, місто Харків, проспект Московський, буд.199-Б; адреса для листування: 61176, місто Харків, а/с 1019, ) 343 708 (триста сорок три тисячі сімсот вісім) грн. 80 коп. основного боргу, 6 334 (шість тисяч триста тридцять чотири) грн. 20 коп. пені, 3 437 (три тисячі чотириста тридцять сім) грн. 00 коп. інфляційних втрат та 5 302 (пять тисяч триста дві) грн. 20 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано « 04» липня 2016 року.

Суддя О.І. Немченко