ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Справа № 918/356/16

Господарський суд Рівненської області у складі суду: суддя Романюк Р.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до Житлово-комунального підприємства "Перспективне"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №03-05/1/1 від 04.01.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №695 від 29.06.2016р.).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" звернулося до господарського суду з позовом до Житлово-комунального підприємства "Перспективне" про стягнення 13 168 грн. 45 коп. з яких: 10 650 грн. 04 коп. заборгованість за надані послуги; 1 409 грн. 97 коп. пеня; 204 грн. 12 коп. 3% річних та 904 грн. 32 коп. інфляційні.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі договору №1503 від 01.10.2013р. надав відповідачу теплову енергію, вартість якої останнім не оплачена, а тому існуючу заборгованість з урахуванням пені, 3 % річних та інфляційних, просить суд стягнути у примусовому порядку.

В судовому засіданні 06.07.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.07.2016р. існування боргу визнав.

Дослідивши зібрані у справі докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

1 жовтня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» (Підприємство) та Житлово-комунальним підприємством "Перспективне" (Споживач) було укладено Договір на постачання теплової енергії №1503 від 01.10.2013р., за яким Підприємство зобовязується надавати Споживачеві теплову енергію, а Споживач, в свою чергу, зобовязується прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим Договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.4 Договору, теплова енергія подається Споживачу за адресою: м. Рівне, вул. В. Дивізії, 29/110, вул. О. Дундича, 12.

Пунктом 5.4 Договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно п. 9.1 Договору, даний Договір укладається терміном на 1 рік і набуває чинності з дня його підписання та поширює свою дію на правовідносини, що виникли з 22 серпня 2013 року.

За умовами п. 9.4 Договору, Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією з сторін.

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

На виконання умов Договору позивач в період лютого 2015 року по квітень 2016 року відпускав відповідачу теплову енергію, вартість якої останній не оплатив і станом на 11.05.2016р. заборгованість відповідача перед ТОВ Рівнетеплоенерго становить 10 650 грн. 04 коп.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, враховуючи, що наявність заборгованості в сумі 10 650 грн. 04 коп. за поставлену в період з 01 лютого 2015 року по 11 квітень 2016 року згідно Договору, теплову енергію, підтверджується зібраними у справі доказами, і не заперечується представником відповідача присутнім в судовому засіданні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (Постанова Верховного суду України від 12.12.11 в справі №07/238-10).

На підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 01.02.2015р. по 10.05.2016р. в розмірі 204 грн. 12 коп. та інфляційні за період з 01.03.2015р. по 31.12.2015р. в розмірі 904 грн. 32 коп.

Суд, перевіривши подані позивачем розрахунки 3% річних встановив, що останні є арифметично вірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, перевіривши подані розрахунки та період нарахування інфляційних, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку нарахування. Так зокрема, у визначеному позивачем періоді інфляційні складають 854 грн. 69 коп., а отже обґрунтованою судом визнається саме ця сума.

Крім того, пунктом 6.3.3. Договору сторони обумовили, що Споживач (відповідач у справі) несе відповідальність за порушення порядку розрахунків за теплову енергію, передбаченого п. 5.4 Договору сплачує пеню у розмірі не менше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов'язання по оплаті за спожиту теплову енергію, позивачем нараховано пеню за періоди з 11.03.2015р. по 08.09.2015р.; 11.04.2015р. по 09.10.2015р.; 11.05.2015р. по 08.11.2015р., розмір якої складає 1 409 грн. 97 коп.

Подані позивачем розрахунки пені та період її нарахування перевірено судом та визнано їх обґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно пункту 1 статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

За таких обставин, враховуючи що відповідач є неприбутковою організацією а належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, а також приймаючи до уваги майновий стан відповідача та специфіку його діяльності суд вважає за можливе скористатись правом, наданим ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України, зменшивши суму пені, яка підлягає стягненню на 50 % до 704 грн. 99 коп.

Щодо розподілу судових витрат (витрат по сплаті судового збору) то, відповідно частини 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 10 650 грн. 04 коп. заборгованості за надану згідно Договору теплову енергію, 704 грн. 99 коп. пені, 204 грн. 12 коп. - 3% річних та 854 грн. 69 коп. інфляційних, з покладенням судових витрат на відповідача у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-комунального підприємства "Перспективне" (33016, м. Рівне, вул. Будівельників, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м. Рівне, вул. Д.Галицького, буд. 27, ) 10 650 грн. 04 коп. заборгованості, 704 грн. 99 коп. пені, 204 грн. 12 коп. - 3% річних, 854 грн. 69 коп. інфляційних та 1 378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "07" липня 2016 року

Суддя Романюк Р.В.