ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р. Справа № 917/494/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі судового засідання Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 14-138 від 13 травня 2014 року відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № 10-72/4214 від 04 квітня 2016 року.

третьої особи - в судове засідання не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №881 П/1-42) на рішення господарського суду Полтавської області від 01 березня 2016 року у справі № 917/494/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерне товариство "Кременчукгаз" (вул. Г. Бреста, 46, буд. 12, м. Кременчук, Полтавська область)

про стягнення грошових коштів у розмірі 275 669 433,89 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 01 березня 2016 року у справі № 917/494/15 (головуючий суддя Киричук О. А., суддя Тимощенко О.М., суддя Безрук Т.М.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ ,01001; ) 108 615 673,09 грн. боргу, 47 496 681,47 грн. пені, 10 817 412,23 грн. 3% річних, 135 849 244,17 грн. інфляційних нарахувань, 73080,00 грн. судового збору. Відмовлено в частині стягнення 11874171 грн. пені. В іншій частині провадження у справі припининено.

Відповідач з вказаним рішенням суду в частині задоволення позовних вимог не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його в цій частині скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

07 квітня 2016 року від Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (вх.№3781) та пояснення по справі (вх.№3780).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2016 року з огляду на неявку у судове засідання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, з метою забезпечення необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, колегією суддів було відкладено розгляду справи.

22 квітня та 25 квітня 2016 року від Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" надійшли додаткові пояснення по справі (вх.№4320) (вх.№4344).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25 квітня 2016 року з огляду на неявку у судове засідання позивача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, необхідність надання сторонами додаткових пояснень, з метою забезпечення необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, колегією суддів було відкладено розгляд справи.

Одночасно вказаною ухвалою суду було запропоновано

-Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надати детальний розрахунок суми штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань по договору з ПАТ "Полтаваобленерго" №294-ПР, виходячи з того, що: 1)день повного або часткового погашення заборгованості не входить до періоду прострочення заборгованості 2)день часткової сплати суми заборгованості є першим днем прострочення оплати непогашеної суми заборгованості 3)для нарахування інфляційних втрат за період просточення заборгованості включно до 30 жовтня 2015 року необхідним є застосування індексу інфляції за жовтень 2015 року (98,70%, згідно відомостей газети "УК" № 209 від 10 листопада 2015 року);

-Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" письмових пояснень з приводу дати, яка на думку відповідача є "моментом підписання актів приймання-передачі природного газу".

12 травня 2016 року від Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" надійшли письмові пояснення (вх.№4822).

16 травня 2016 року від Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№4894).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16 травня 2016 року з огляду на неявку у судове засідання відповідача, яким було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, з метою забезпечення необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, колегією суддів було відкладено розгляд справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20 травня 2016 року з огляду на відсутніть жодних доказів виконання позивачем вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 25 квітня 2016 року, неявку у судове засідання позивача та третьої особи, з метою забезпечення необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача, продовження строку розгляду апеляційної скарги на 15 діб та відкладено розгляд справи.

Під час судового засідання, яке відбулось 01 червня 2016 року було оголошено перерву в розгляді спору.

02 червня 2016 року повторним автоматичним розподілом справи, у зв'язку з перебуванням судді Тихого П.В. у відрядженні, було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Медуниця О.Є.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02 червня 2016 року з огляду на зміну складу колегії суддів, відсутність жодних доказів виконання позивачем вимог ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 25 квітня 2016 року, неявку у судове засідання позивача та третьої особи, з метою забезпечення необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, колегією суддів було відкладено розгляд справи.

У судове засідання, яке відбулось 22 червня 2016 року, з'явились представники позивача та відповідача, які підтримали свої правові вимоги по справі. Третя особа свої правом на участь у судовому засіданні не скористалась, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини справи.

18 лютого 2014 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та ПАТ "Полтаваобленерго" (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу природного газу № 2676-БО (Том 1, а.с. 8-13).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобовязань позивач з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх. № 16325 від 10 листопада 2015 року), просить суд стягнути 119 502 826,56 грн. основного боргу, 59 370 852,47 грн. пені, 3% річних у розмірі 10 817 412,23 та 135 849 244,17 грн. інфляційних нарахувань.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги було задоволено частково. Здійснюючи судовий розгляд спору місцевий господарський суд наголосив на доведеності існування основної суми заборгованості в сумі 119 502 826,56 грн. та погашення частини боргу в сумі 10 887 153,47 грн. після порушення провадження у справі. У звязку з чим дійшов до висновку про правомірність стягнення 108 615 673,09 грн. основного боргу та припинення провадження в частині стягнення 10 887 153,47 грн. Одночасно господарським судом було зазначено на правомірності заявлених позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат та задоволено заяву про зменшення розміру стягуваної пені на 20%. На підставі чого судом було стягнуто пеню виключно у розмірі 47 496 681,47 грн.

Не погоджуючись з вказаною позицією суду першої інстанції відповідач зазначає, що:

1)договір № 2676-БО підписаний з протоколом розбіжностей, які врегульовані сторонами лише 10 червня 2014 року на підставі рішення господарського суду міста Києва у справі №910/4894/14, а тому договірні відносини за даною угодою виникли лише з 21 червня 2014 року - дати набрання законної сили рішення у справі №910/4894/14.

2)з огляду на приписи договору № 2676-БО зобов'язання по повному розрахунку за поставлений газ виникало не раніше поверненням на його адресу відповідних актів приймання-передачі газу.

3)сторонами було укладено договори про організацію взаєморозрахунків, які, за твердженням останнього, змінюють строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам законодавства зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 18 лютого 2014 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та Приватним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" був укладений Договір купівлі-продажу природного газу № 2676-БО (Том 1, а.с. 8-13).

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За вимогами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України).

За приписами ст. 692, ст. 693 Цивільного Кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу Українипередбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

-п.1. Продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

-п.2.1. продавець передає покупцю з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 314 890 тис.куб.м.;

-п.3.3. приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу;

-п. 3.4. не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами;

-п.6.1. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

-п.7.2. у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання пункту 6.1 умов цього договору він повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.2. договору за даними Єдиного державного реєстру судових рішень викладено в редакції Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" згідно рішення господарського суду міста Києва від 16 травня 2015 року, яке набрало законної сили 10 червня 2014 року);

-п. 11.1 Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2014 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Додатковими угодами № 1- № 6 сторони змінювали ціну газу.

Сторонами не заперечується, що на виконання п. 2.1. договору позивач поставив протягом січня - липня 2014 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 802 601 536, 50 грн.

В підтвердження поставки позивачем надані акти приймання - передачі природного газу від 18 червня 2014 року за газ поставлений у січні 2014 року, корегуючий акт від 20 червня 2014 року за газ спожитий у січні 2014 року, від 18 червня 2014 за газ поставлений у лютому 2014 року, корегуючий акт від 20 червня 2014 за газ спожитий у лютому 2014 року, від 18 червня 2014 року за газ поставлений у березні 2014 року, корегуючий акт від 20 червня 2014 за газ спожитий у березні 2014 року, від 18 червня 2014 року за газ поставлений у квітні 2014 року, корегуючий акт від 20 червня 2014 року за газ спожитий у квітні 2014 року.

Як зазначає позивач, з порушенням строку, визначеного п.6.1. Договору, відповідач лише частково розрахувався за доставлений природний газ, заборгованість відповідача за даними позивача становить 119 502 826,56 грн.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України частково оплатив отриманий протягом січня - липня 2014 року природний газ з порушенням встановлених у договорі строків.

Зокрема, станом на 30 вересня 2015 року (як відображено в виписці по операціях по підприємству та розрахунку, що додані до заяви про уточнення) відповідачем загалом сплачено 683 098,709,94 грн. вартості природного газу, залишок боргу становив 119 502 826,56 грн.

Існування основної суми заборгованості за споживання природного газу протягом січня - липня 2014 року у вказаному розмірі - 119 502 826,56 грн., не заперечується з боку Приватного акціонерного товариства "Полтаваобленерго".

В ході розгляду спору у суді першої інстанції відповідачем додатково погашено частину боргу, зокрема, платіжними дорученнями №43239229 від 05.05.15р. на суму 86 631,97 грн., №54173340 від 27.10.15р. на суму 13 563,15 грн., №54217254 від 28.10.15р. на суму 6 238,36 грн., №54259022 від 29.10.15р. на суму 33 881,51 грн., №54306326 від 30.10.15р. на суму 1 194 898,54 грн., №54397335 від 02.11.15р. на суму 315 899,07 грн., №55559519 від 25.11.15р. на суму 72 612,65 грн., №55624792 від 26.11.15р. на суму 13 362,71 грн., №55876893 від 30.11.15р. на суму 113 583,06 грн., №55974944 від 01.12.15р. на суму 932 324,42 грн., №58003778 від 05.01.16р. на суму 1 852 299,51 грн., №58130546 від 06.01.16р. на суму 1 363 578,32 грн., №58434466 від 14.01.16р. на суму 624 268,83 грн., №59140526 від 27.01.16р. на суму 71 967,95 грн., №59186718 від 28.01.16р. на суму 6 681,36 грн., №59240503 від 29.01.16р. на суму 83 516,95 грн., №59337488 від 01.02.16р. на суму 1 164 904,99 грн., №59396123 від 02.02.16р. на суму 39 493,99 грн., №59435459 від 03.02.16р. на суму 87 717,50 грн., №59473936 від 04.02.16р. на суму 45 295,08 грн., №59483150 від 04.02.16р. на суму 66 790,14 грн., №59517196 від 05.02.16р. на суму 35 086,33 грн., №59589325 від 08.02.16р. на суму 545 580,41 грн., №59763990 від 09.02.16р. на суму 72 233,79 грн., №59830407 від 10.02.16р. на суму 180 167,64 грн., №59887357 від 11.02.16р. на суму 552 720,38 грн., №60517325 від 24.02.16р. на суму 16 035,25 грн., №60579279 від 251.02.16р. на суму 56 791,53 грн., №60804922 від 26.02.16р. на суму 6 681,36 грн., №60891086 від 29.02.16р. на суму 1 268 978,78 грн.

Відтак під час розгляду спору у суді першої інстанції відповідачем було сплачено 10 887 153,47 грн. основної заборгованості.

За даних обставин, місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку, що сума основної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 108 615 673,09 грн.

При цьому суд першої інстанції правомірно припинив провадження в частині позовних вимог щодо стягнення 10 887 153,47 грн. основного боргу, оскільки вказана сума була погашена після відкриття провадження у справі,що є підставою для припинення провадження у справі в цій частині вимог відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України). Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно із ст. 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"(із змінами та доповненнями) розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 7.2 Договору сторони передбачили, що у разі невиконання пункту 6.1 умов цього договору покупець повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Отже, в силу вимог закону відповідач внаслідок несвоєчасного виконання договірних зобовязань має обовязок сплати пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

В даному випадку, для правомірного розрахунку суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат, яка підлягає сплаті внаслідок несвоєчаної оплати за договором поставки, необхідним є встановлення моменту з настанням якого у відповідача виник безпосередній обовязок сплати договірних коштів.

Згідно п. 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Таким чином, сторони в договорі визначили взаємні права та обов'язки. Обов'язком відповідача було надати підписані та скріплені печаткою акти приймання-передачі природного газу, а обов'язок позивача полягав у поверненні підписаних зі своєї сторони актів, наданих відповідачем, або надання письмової відмови від підписання акта.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Крім того, ст. 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Колегія суддів зазнає, що у зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку за договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобов'язання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, якого позивач не повернув відповідачеві.

Колегія суддів зазначає, що дане питання було предметом розгляду у Вищому господарському суді, а саме, в постанові ВГСУ від 02 квітня 2013 року у справі № 33/5005/7554/2012 (реєстраційний номер рішення 30436403), де суд встановив, що у зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку за договором щодо виставлення (направлення) рахунків, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобов'язання - здійснення відповідачем оплати.

В даному випадку мова йде про неповернення підписаних позивачем актів приймання-передачі природного газу на підставі яких, відповідно до п. 6.1. Договору, здійснюється остаточний розрахунок.

Крім того, згідно зі ст. 1 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 вищезазначено Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення.

Тобто, первинний документ у даному випадку - акт приймання-передачі природного газу має підтверджувати факт здійснення господарської операції - отримання природного газу за місяць. У зв'язку із цим, на актах приймання-передачі природного газу зазначено дату останнього дня місяця, в якому здійснювалось отримання природного газу.

Враховуючи вище викладене, та виходячи із вимог розумності добросовісності та справедливості щодо зазначених вище умов договору у їх сукупності, колегія суддів вважає, що відповідач вправі був розраховувати на здійснення остаточного розрахунку виходячи із наведених положень п. 3.4 Договору, а саме після оформлення у встановленому порядку актів приймання - передачі газу з дотриманням встановлених строків.

Виходячи з того, що обов'язок оплати виник у останнього виключно після отримання акту приймання передачі для вирахування належної суми сплати пені, інфляційних втрат та 3% річних необхідним є встановлення періодів прострочення сум заборгованості.

Згідно до матеріалів справи:

Акт приймання передачі за споживання природного газу у січні 2014 року на суму 148638976,51 було отримано відповідачем 19 серпня 2014 року, а відтак обовязок оплати виник у останнього 20 серпня 2014 року.

Оплата за спожитий природного газу у січні 2014 року на суму 148638976,51 була проведена 20 червня 2014 року, тобто до моменту виникнення обовязку відповідної оплати, що свідчить про відсутність факту прострочення з оплати спожитого природного газу у січні 2014 році.

Акт приймання передачі за споживання природного газу у лютому 2014 року на суму 128 177 019,92 грн. було отримано відповідачем 19 серпня 2014 року, а відтак обовязок оплати виник у останнього 20 серпня 2014 року.

Разом з тим оплата за спожитий природного газу у лютого 2014 року на суму 128 177 019,92 грн. була проведена 20 червня 2014 року, тобто до моменту виникнення обовязку відповідної оплати, що свідчить про відсутність факту прострочення з оплати спожитого природного газу у лютому 2014 році.

Акт приймання передачі за споживання природного газу у березні 2014 року на суму 110 772 931,35 грн. було отримано відповідачем 19 серпня 2014 року, а відтак обовязок оплати виник у останнього 20 серпня 2014 року.

Оплата за спожитий природного газу у березні 2014 року на суму 110 772 931,35 грн. була повністю погашена 20 серпня 2014 року

(20 червня 2014 року було оплачено -23 184 000,57 грн.,

31 липня 2014 року було оплачено - 20 465 065,36 грн.,

12 серпня 2014 року було оплачено - 51 000 000 ,00 грн.,

19 серпня 2014 року було оплачено -12 834 938,00 грн.,

20 серпня 2014 року було оплачено - 3 288 924,42 грн.)

тобто в день виникнення обовязку відповідної плати, що свідчить про відсутність факту прострочення з оплати спожитого природного газу у березні 2014 році.

Акт приймання передачі за споживання природного газу у квітні 2014 року на суму 95 304 857, 76 грн. було отримано відповідачем 19 серпня 2014 року, а відтак обовязок оплати виник у останнього 20 серпня 2014 року

Оплата за спожитий природного газу у квітні 2014 року на суму 95 304 857, 76 грн. була повністю погашена в наступному порядку:

20 серпня 2014 року було оплачено - 32 876 137, 58 грн.,

05 вересня 2014 року було оплачено - 27 000 000,00 грн.,

16 вересня 2014 року було оплачено - 35 428 720,18 грн.

Таким чином за споживання природного газу у квітні 2014 року відповідачем було прострочено оплату заборгованості:

з 21 серпня 2014 року по 04 вересня 2014 року в сумі - 62 428 720,18 грн.,

з 05 серпня 2014 року по 15 вересня 2014 року в сумі - 35 428 720, 18 грн.

Акт приймання передачі за споживання природного газу у травні 2014 року на суму 105 501 742, 94 грн. було отримано відповідачем 19 серпня 2014 року, а відтак обовязок оплати виник у останнього 20 серпня 2014 року.

Оплата за споживання природного газу у травні 2014 року на суму 105 501 742, 94 грн. була повністю погашена в наступному порядку:

16 вересня 2014 року було оплачено 37 571 279, 82 грн.,

02 жовтня 2014 року було оплачено 50 000 000,00 грн.,

24 жовтня 2014 року було оплачено 17 930 463,12 грн.,

Таким чином за споживання природного газу у травні 2014 року відповідачем було прострочено оплату заборгованості:

з 21 серпня 2014 року по 15 вересня 2014 року в сумі -105 501 742 ,94 грн.,

з 16 вересня 2014 року по 01 жовтня 2014 року в сумі 67 930 463, 12 грн.,

з 02 жовтня 2014 року по 23 жовтня 2014 року в сумі 17 930 463,12 грн.

Акт приймання передачі за споживання природного газу у червні 2014 року на суму 102 175 008,94 грн. було отримано відповідачем 19 серпня 2014 року, а відтак обовязок оплати виник у останнього 20 серпня 2014 року.

Оплата за спожитий природного газу у червні 2014 року на суму 102 175 008,94 грн. була часткова погашена в наступному порядку:

24 жовтня 2014 року було оплачено 32 069 536,88 грн,.

05 листопада 2014 року було оплачено 1377,10 грн.,

06 листопада 2014 року було оплачено 317,78 грн.,

07 листопада 2014 року було оплачено 2013,21 грн.,

10 листопада 2014 року було оплачено 20 233, 09 грн.,

11 листопада 2014 року було оплачено 5 985, 37 грн.,

12 листопада 2014 року було оплачено 20 056,43 грн.,

13 листопада 2014 року було оплачено 27 424, 53 грн.,

14 листопада 2014 року було оплачено 55 264, 73 грн.,

17 листопада 2014 року було оплачено 27 281,97 грн.,

18 листопада 2014 року було оплачено 34917,70 грн.,

19 листопада 2014 року було оплачено 36 539,59 грн.,

20 листопада 2014 року було оплачено 29 674, 84 грн.,

21 листопада 2014 року було оплачено 68 870,39 грн.,

24 листопада 2014 року було оплачено 23 440,13 грн.,

25 листопада 2014 року було оплачено 52 892,02 грн.,

26 листопада 2014 року було оплачено 65 585, 89 грн.,

27 листопада 2014 року було оплачено 196 301,99 грн.,

28 листопада 2014 року було оплачено 143 465, 71 грн.,

01 грудня 2014 року було оплачено 76 542, 84 грн.,

02 грудня 2014 року було оплачено 33 561, 07 грн.,

03 грудня 2014 року було оплачено 50 020 062, 73 грн.,

04 грудня 2014 року було оплачено 188 688,13 грн.,

05 грудня 2014 року було оплачено 52 705, 46 грн.,

08 грудня 2014 року було оплачено 8 430, 26 грн.,

09 грудня 2014 року було оплачено 277 551, 42 грн.,

10 грудня 2014 року було оплачено 20 562,40 грн.,

11 грудня 2014 року було оплачено 30 059,21 грн.,

12 грудня 2014 року було оплачено 97 938,60 грн.,

15 грудня 2014 року було оплачено 151 264, 60 грн.,

16 грудня 2014 року було оплачено 307 794,00 грн.,

17 грудня 2014 року було оплачено 191 003,96 грн.,

18 грудня 2014 року було оплачено 202 574, 36 грн.,

19 грудня 2014 року було оплачено 170 352, 39 грн.,

22 грудня 2014 року було оплачено 144 888, 44 грн.,

23 грудня 2014 року було оплачено 131 871, 61 грн.,

24 грудня 2014 року було оплачено 167 005, 46 грн.,

25 грудня 2014 року було оплачено 351 860, 92 грн.,

26 грудня 2014 року було оплачено 157 897,55 грн.,

29 грудня 2014 року було оплачено 122 874, 60 грн.,

30 грудня 2014 року було оплачено 203 714,41 грн.,

31 грудня 2014 року було оплачено 83 864, 64 грн.,

03 березня 2015 року було оплачено 157 061,22 грн.

04 березня 2015 року було оплачено 50 224, 38 грн.

05 березня 2015 року було оплачено 186 438,63 грн.

06 березня 2015 року було оплачено 94 737,20 грн.

10 березня 2015 року було оплачено 580 638, 69 грн.

11 березня 2015 року було оплачено 336 163, 10 грн.

12 березня 2015 року було оплачено 127 565,86 грн.

13 березня 2015 року було оплачено 159 254, 67 грн.

16 березня 2015 року було оплачено 85 965, 91 грн.

17 березня 2015 року було оплачено 518 269, 97 грн.

18 березня 2015 року було оплачено 194 937,07 грн.

19 березня 2015 року було оплачено 335 692, 86 грн.

20 березня 2015 року було оплачено 121 794,25 грн.

23 березня 2015 року було оплачено 249 839,13 грн.

24 березня 2015 року було оплачено 414 097,75 грн.

25 березня 2015 року було оплачено 188 875, 76 грн.

26 березня 2015 року було оплачено 310 420,04 грн.

27 березня 2015 року було оплачено 775 791, 68 грн.

30 березня 2015 року було оплачено 184 986, 30 грн.

31 березня 2015 року було оплачено 471 762, 41 грн.

01 квітня 2015 року було оплачено 228 641, 05 грн.,

02 квітня 2015 року було оплачено 39 688, 61 грн.,

03 квітня 2015 року було оплачено 37 484, 59 грн.,

06 квітня 2015 року було оплачено 23 792, 70 грн.,

07 квітня 2015 року було оплачено 70 418, 38 грн.,

08 квітня 2015 року було оплачено 370 409,78 грн.,

09 квітня 2015 року було оплачено 99 301,31 грн.,

10 квітня 2015 року було оплачено 132 807, 25 грн.,

14 квітня 2015 року було оплачено 101 001,21 грн.,

15 квітня 2015 року було оплачено 226 640,04 грн.,

16 квітня 2015 року було оплачено 153 531,60 грн.,

17 квітня 2015 року було оплачено 500 854,95 грн.,

20 квітня 2015 року було оплачено 119 352, 58 грн.,

21 квітня 2015 року було оплачено 125 098, 36 грн.,

22 квітня 2015 року було оплачено 118 127, 15 грн.,

23 квітня 2015 року було оплачено 158 478, 73 грн.,

24 квітня 2015 року було оплачено 84 956,76 грн.,

27 квітня 2015 року було оплачено 60 783, 21 грн.,

28 квітня 2015 року було оплачено 150 508, 42 грн.,

29 квітня 2015 року було оплачено 63 856, 59 грн.,

30 квітня 2015 року було оплачено 129 049, 98 грн.,

05 травня 2015 року було оплачено 86 631, 97 грн.,

Таким чином за споживання природного газу у червні 2014 року відповідачем було прострочено оплату заборгованості:

з 21 серпня 2014 року по 23 жовтня 2014 року в сумі -102 175 008,94 грн.,

з 24 жовтня по 04 листопада 2014 рок у- 70 105 472,06 грн.,

з 05 листопада в сумі - 70 104 094,96 грн.,

з 06 листопада - 70 103 77,18 грн.,

з 07 листопада по 09 листопада - 70101 763, 97 грн.,

10 листопада 2014 -7 0 081 530,88 грн.,

11 листопада 2014 року-70 075 545,51 грн.

12 листопада 2014 року-70 052 489, 08 грн.,

13 листопада 2014 року-70 025 064, 55 грн.,

з14 листопада по 16 листопада 2014 року 69 969 799, 82 грн.,

17 листопада 2014 року- 69 942 517, 85 грн.,

18 листопада 2014 року-69 907 600,15 грн.,

19 листопада 2014 року-69 871 060, 56 грн.,

20 листопада 2014 року -69 841 385, 72 грн.,

з 21 листопада по 23 листопада 2014 року - 69 772 515, 33 грн.,

24 листопада 2014 року 69 749 075, 20 грн.,

25 листопада 2014 року 69 696 183, 18 грн.,

26 листопада 2014 року 69 630 597, 29 грн.

27 листопада 2014 року 69 434 295, 30 грн.,

з 28 листопада по 30 листопада 2014 року 69 290 829, 59 грн.,

01 грудня 2014 року -69 214286, 75 грн.,

02 грудня 2014 року -69 180 725, 68 грн.,

03 грудня 2014 року-19 160 662, 95 грн.,

04 грудня 2014 року-18 971 974, 82 грн.,

з 05 грудня по 07 грудня 2014 року- 18 919 269, 36 грн.,

08 грудня 2014 року - 18 910 839, 10 грн.,

09 грудня 2014 року - 18 633 287, 68 грн.,

10 грудня 2014 року 18 612 725, 28 грн.,

11 грудня 2014 року 18 582 666, 07 грн.,

з 12 грудня по 14 грудня 2014 року 18 484 727, 47 грн.,

15 грудня 2014 року 18 333 462, 87 грн.,

16 грудня 2014 року -18 025 667, 92 грн.,

17 грудня 2014 року 17 834 663, 96 грн.,

18 грудня 2014 року 17 632 089, 60 грн.,

19 грудня 2014 року по 21 грудня 2014 року - 17 461 737, 21 грн.,

22 грудня 2014 року 17 316 848, 77 грн.,

23 грудня 2014 року 17 184 977, 16 грн.,

24 грудня 2014 року 17 017 971, 70 грн.,

25 грудня 2014 року 16 666 110, 78 грн.,

З 26 грудня по 28 грудня 2014 року 16 508 213, 23 грн.,

29 грудня 2014 року 16 385 338, 63 грн.,

30 грудня 2014 року 16 181 624, 22 грн.,

з 31 грудня 2014 року по 02 березня 2015 року -16 097 759, 58 грн.,

03 березня 15 940 698, 36 грн.,

04 березня 2015 року 15 890 473, 98 грн.,

05 березня 2015 року 15 704 035, 35 грн.,

з 06 березня по 09 березня 2015 року 15 609 298, 15 грн.,

10 березня 15 028 659, 46 грн.,

11 березня 2015 року 14 692 496, 36 грн.,

12 березня 2015 року 14 564 930, 50 грн.,

з 13 березня по 15 березня 2015 року 14 405 675, 83 грн.,

16 березня 2015 року 14 319 709, 92 грн.,

17 березня 2015 року 13 801 439, 95 грн.,

18 березня 2015 року 13 606 502, 88 грн.,

19 березня 2015 року 13 270 810, 02 грн.,

з 20 березня по 22 березня 2015 року 13 149 015, 77 грн.,

23 березня 2015 року 12 899 176, 64 грн.,

24 березня 2015 року 12 485 078, 89 грн.,

25 березня 2015 року 12 296 203, 13 грн.,

26 березня 2015 року -11 985 783, 09 грн.

з 27 березня по 29 березня 2015 року 11 209 991, 41 грн.,

30 березня 2015 року -11 025 005, 11 грн.,

31 березня 2015 року 10 553 242, 70 грн.,

01 квітня 2015 року 10 324 601, 65 грн.,

02 квітня 2015 року 10 284 913, 04 грн.,

з 03 квітня по 05 квітня 2015 року 10 247 428, 45 грн.,

06 квітня 2015 року 10 223 635, 75 грн.,

07 квітня 2015 року 10 153 217, 37 грн..

08 квітня 2015 року 9 782 807, 59 грн.,

09 квітня 2015 року 9 683 506, 28 грн.,

з 10 квітня по 13 квітня 2015 року 9 550 699, 03 грн.,

14 квітня 2015 року 9 449 697, 82 грн.,

15 квітня 2015 року 9 223 057, 78 грн.,

16 квітня 2015 року 9 069 526, 18 грн.,

з 17 квітня по 19 квітня 2015 року 8 568 671, 23 грн.,

20 квітня 2015 року 8 449 318, 65 грн.,

21 квітня 201 5 року 8 324 220, 29 грн.,

22 квітня 2015 року 8 206 093, 14 грн.,

23 квітня 2015 року 8 047 614, 41 грн.,

з 24 квітня по 26 квітня 2015 року 7 962 657, 65 грн.,

27 квітня 2015 року 7 901 874,44 грн.,

28 квітня 2015 року 7 751 366, 02 грн.,

29 квітня 2015 року 7 687 509, 43 грн.,

з 30 квітня 2015 року по 04 травня 2015 року 7 558 459, 45 грн.,

з 05 травня 2015 року до 30 жовтня 2015 (визначеної позивачем кінцевої дати стягнення)- 7 471 827, 48 грн.

Акт приймання передачі за споживання природного газу у липні 2014 року на суму 112 030 999, 08 грн. було отримано відповідачем 30 вересня 2014 року, а відтак обовязок оплати виник у останнього 01 жовтня 2014 року.

Оплата за спожитий природного газу у липні 2014 року на суму 112 030 999, 08 грн. станом на 30 жовтня 2015 (визначеної позивачем кінцевої дати стягнення) не була проведена.

Таким чином за споживання природного газу у липні 2014 року відповідачем було прострочено оплату заборгованості за період з 02 жовтня 2014 року по 30 жовтня 2015 року в сумі 112 030 999, 08 грн.

Здійснивши власний розрахунок суми пені, 3% річних та інфляційних втрат яка підлягає сплаті внаслідок прострочення оплати природного газу за квітень 2014 року суд зазначає на правомірності стягнення:

пені - 908 319,67 грн.,

3% річних-108 998,37 грн.,

інфляційні втрати не стягуються,

прострочення оплати природного газу за травень 2014 року суд зазначає на правомірності стягнення:

пені - 2 893 426,65 грн.,

3 % річних - 347 211,20 грн.,

інфляційні втрати не стягуються

прострочення оплати природного газу за червень 2014 року суд зазначає на правомірності стягнення:

пені - 10 962 384,71 грн.,

3% річних -1 057 609,29 грн.,

інфляційних втрат - 7 028 878,87 грн

Однак, як вбачається з уточненого розрахунку позивачем суми боргу останнім заявлено до стягнення пеню в наслідок прострочення оплати природного газу за червень 2014 пені у сумі 9 695 862,50 грн.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції виходячи з того, що положеннями статті 83 Господарського процесуального кодексу України, передбачена можливість виходу господарського суду при прийнятті рішення за межі позовних вимог виключно за умови, що це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат виключно в межах заявлених позивачем в позовній заяві сум стягнення.

Відтак підлягає стягненню:

пеня - 9 695 862,50 грн.,

3% річних - 1 057 609,29 грн.,

інфляційні втрати - 7 028 878,87 грн

прострочення оплати природного газу за липень 2014 року суд зазначає на правомірності стягнення :

пені - 18 796 653,10 грн.,

3% річних - 3 627 962,77 грн.,

інфляційних втрат - 56 015 499,54 грн.

Виходячи з того, що позивачем заявлено до стягнення пеню в наслідок прострочення оплати природного газу за липень 2014 пені у сумі 15 288 394,70, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення пені в заявленому в позовній заяві розмірі.

Відтак підлягає стягненню:

пеня - 15 288 394,70 грн.,

3% річних - 3 627 962,77 грн.,

інфляційні втрати - 56 015 499,54 грн.

Таким чином здійснивши загальний розрахунок суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, яка підлягає стягненню внаслідок несвоєчасної оплати за отриманий газ, колегія суддів зазначає, що з відповідача підлягає стягненню:

пеня - 28 786 003,50 грн.,

3% річних - 5 141 781,63 грн.,

інфляційні втрати - 63 044 378,40 грн.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про необхідність обрання іншого періоду прострочення, у звязку з тим, що договір № 2676-БО підписаний з протоколом розбіжностей, які врегульовані сторонами лише 10 червня 2014 року на підставі рішення господарського суду міста Києва у справі №910/4894/14, а тому договірні відносини за даною угодою виникли лише з 21 червня 2014 року - дати набрання законної сили рішення у справі №910/4894/14.

Так, у п.11.1 сторони узгодили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Окрім цього в ході розгляду спору у суді першої інстанції та під час апеляційного провадження відповідач в якості доказів про безпідставності нарахування штрафних та інфляційних нарахувань, наголошує на укладенні в грудні 2015 року за участю Позивача низку багатосторонніх Договорів про організацію взаєморозрахунків за якими по Договору №294-ПР передбачено оплату на суму 112 915 370,18 грн., з них:

-36 956 765,85 грн. - Договором про організацію взаєморозрахунків №407/375-в від 15.12.2015 року (далі Договір №407/375-в);

-8 388 587,06 грн. - Договором про організацію взаєморозрахунків №409/375-в від 15.12.2015 року (далі Договір №409/375-в);

-1644 636,84 грн. - Договором про організацію взаєморозрахунків №408/375-в від 15.12.2015 року (далі Договір №408/375-в);

-1 889 100,00 грн. - Договором про організацію взаєморозрахунків №406/375-в від 15.12.2015 року (далі Договір №406/375-в);

-2149 077,41 грн. - Договором про організацію взаєморозрахунків №405/375-в від 15.12.2015 року (далі Договір №405/375-в);

-61 877 203,02 грн. - Договором про організацію взаєморозрахунків №166/375-в від 03.12.2015 року (далі Договір №166/375-в).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в пункті 18 вказаних договорів було передбачено, що договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування. Проте доказів виконання відповідачем грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору про постачання газу матеріали справи не містять. Під час судового засідання як позивачем так і відповідачем було зазначено про не проведення за вказаним договором обумовленого в договорі фінансування. А відтак укладення вказаних договорів не створило для сторін жодних прав та обовязків.

Між тим, як слідує з матеріалів справи, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру стягуваної пені до однієї тисячі гривень в порядку п. 3 ст. 83 ГПК України.

В обґрунтування даного клопотання відповідач посилається на те, що його підприємство має незадовільний майновий стан, який викликаний несвоєчасними розрахунками за енергоносії, що, в свою чергу, не дає можливості ПАТ "Полтаваобленерго" своєчасно розраховуватися з кредиторами за відповідними господарськими зобов'язаннями в тому числі із Позивачем, а тому є підставою для зменшення штрафних санкцій; підприємство не може обмежити своїх боржників в споживанні теплової енергії, гарячої води і пари, які в свою чергу несвоєчасно розраховуються з ПАТ "Полтаваобленерго"; стягнення розміру пені в заявленому позивачем розмірі із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання перетворюється в непомірний тягар для ПАТ "Полтаваобленерго", що спотворить дійсне правове призначення штрафний санкцій та в подальшому перешкоджатиме нормалізації стану взаєморозрахунків між сторонами.

Зокрема, відповідач зазначає, що філія ПАТ "Полтаваобленерго" Кременчуцька ТЕЦ займається виробленням теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води мешканцям міста Кременчука та юридичним особам. Рівень тарифів на опалення та постачання гарячої води населенню та релігійним організаціям не покриває затрати товариства на виробництво теплової енергії. Внаслідок цього діяльність товариства щодо виробництва теплової енергії є збитковою, що підтверджується звітом про фінансові результати та виконання кошторису витрат з ліцензованих видів діяльності за 12 місяців 2012 року, 12 місяців 2013 року та за 12 місяців 2014 року. Також, ПАТ "Полтаваобленерго", обґрунтовуючи свій незадовільний майновий стан зазначає, що споживачі, особливо підприємства житлово-комунальної сфери, бюджетні установи та населення, мають постійно значну заборгованість за спожиті електричну і теплову енергії (інформація про розмір заборгованості подається ПАТ Полтаваобленерго до Міністерства палива та енергетики України, в матеріали справи додана інформація за формою №1-16-енерго за травень 2013 року, за червень 2013 року, за грудень 2013 року, за лютий 2014 року, за квітень 2015 року та за червень 2015 року).

Крім того, відповідач вказує, що філія ПАТ "Полтаваобленерго" Кременчуцька ТЕЦ виробляє електричну енергію, весь обсяг якої продається Державному підприємству "Енергоринок" згідно Договору №5316/01/481 від 24.02.2009 року (далі Договір №5316/01/481). Весь обсяг виробленої електричної енергії в Україні продається виключно Державному підприємству "Енергоринок". ДП "Енергоринок" не своєчасно розраховується за куповану електричну енергію з ПАТ "Полтаваобленерго", тому має значну непогашену заборгованість, що стало зростає. В підтвердження вказаної заборгованості відповідачем надані акти звірки взаємних розрахунків між ПАТ "Полтаваобленерго" та ДП "Енергоринок" за 2010-2015 роки.

Серед підстав для зменшення розміру штрафних санкцій відповідач звертає увагу суду на його виробниче становище, зокрема на те, що дане підприємство постачає електричну енергію для всіх споживачів Полтавської області та теплову енергію для споживачів Автозаводського району м. Кременчук. Крім того, закупівля газу здійснюється для виробництва теплової та електричної енергії для комунально-побутових споживачів (населення, гуртожитки, релігійні організації, творчі спілки та інші), для виробництва теплової та електричної енергії для бюджетних організації (дитячі садки, школи, лікарні та ін. державні та комунальні структури), для виробництва теплової та електричної енергії для власних потреб (промислові споживачі (підприємства).

Також у клопотанні про зменшення розміру неустойки відповідач зазначає, що стягнення розміру пені в заявленому позивачем розмірі із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання перетворюється в непомірний тягар для ПАТ "Полтаваобленерго", що спотворить дійсне правове призначення штрафний санкцій та в подальшому перешкоджатиме нормалізації стану взаєморозрахунків між сторонами.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що останнє є обґрунтованим та підлягає частково задоволенню за наступного мотивування.

Пункт 3 ст. 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У відповідності до розяснень Пленум Вищого господарського суду України у Постанові від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи заперечення позивача, часткове виконання боржником зобов'язань за Договором, той факт, що відповідач забезпечує погашення заборгованості за рахунок власних коштів, скрутне фінансове становище підприємства відповідача, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов'язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - суд апеляційної інстанції на відміну від суду першої інстанціх дійшов до висновку про необхідність зменшення розміру пені на 90%, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково у розмірі 2 878 600,30 грн.

При цьому судом враховано правову позицію Конституційного Суду України, зазначену у рішенні від 11 липня 2013 р. № 7-рп/2013, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Підсумовуючі вищенаведене колегія суддів зазначає на правомірності стягнення з відповідача 108 615 673,09 грн. боргу, пені у розмірі 2 878 600,30 грн, 3% річних - 5 141 781,63 грн. інфляційних втрат - 63 044 378,40 грн.. У зв'язку з чим, оскаржуване рішенн підлягає зміні в частині стягення суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних відносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23 березня 2012 року "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції не відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни рішення господарського суду в частині суми стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 91, 99, 101, п.4 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" задовольнити частково.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 01 березня 2016 року у справі № 917/494/15 змінити в частині суми стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, виклавши його в наступній редакції "Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ ,01001; ) 2 878 600,30 грн. пені, 5 141 781,63 грн. 3% річних, 63 044 378,40 інфляційних нарахувань.

Відмовити в частині стягнення 25 907 403, 20 грн. пені"

В іншій частині рішення залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 24 червня 2016 року

Головуючий суддя В.В.Россолов

Суддя Р.А.Гетьман

Суддя О.Є.Медуниця