ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2016 р. Справа № 920/1312/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 20.01.2016 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№1322С/1-43) на рішення господарського суду Сумської області від 26.10.2015 року у справі №920/1312/15

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Суми

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Суми

про стягнення 577 611,79 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (вх.№11700 від 07.10.2015 року), просив суд стягнути з відповідача на свою користь 577611,79 грн., з яких: 300000,00 грн. орендної плати згідно укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення від 10.09.2014 року, 7249,32 грн. пені, 362,47 грн. 3% річних, 270000,00 грн. штрафу, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Рішенням господарського суду Сумської області від 26.10.2015 у справі № 920/1312/15 (суддя Жерьобкіна Є.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 300 000,00 грн. орендної плати, 7 249,31 грн. пені, 362,47 грн. - 3% річних, 5552,24 грн. судового збору. У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Сумської області від 26.10.2015 року у справі №920/1312/15, в якій просить оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог стосовно стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 штрафу в розмірі 270 000,00 грн. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2, м. Суми задоволено. Рішення господарського суду Сумської області від 26.10.15 у справі №920/1312/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 270000,00 грн. скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено. В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 270000,00 грн. штрафу., 4050,00 грн. судового збору за звернення з позовною заявою та 4455,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2016 року скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 року у справі №920/1312/15. Матеріали справи скеровано для нового розгляду до Харківського апеляційного господарського суду. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.05.2016 року апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 06.06.2016 року.

06.06.2016 року відповідачем надіслано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів (вх.№5718).

Ухвалою суду від 06.06.2016 року розгляд апеляційної скарги було відкладено на 22.06.2016 року.

Ухвалою суду від 22.06.2016 року розгляд апеляційної скарги було відкладено на 04.07.2016 року.

29.06.2016 року від представника відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№6574).

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.06.2016 року, у зв'язку з відпусткою судді Россолова В.В., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Гетьман Р.А., суддя Пелипенко Н.М.

Ухвалою суду від 29.06.2016 року в задоволенні зазначеного клопотання представника відповідача клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було відмовлено.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.07.2016 року, у зв'язку з відпусткою судді Пелипенко Н.М., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

04.07.2016 року представником відповідача було подано до суду для долучення до матеріалів справи нотаріально завірені копії Додаткової угоди 10.06.2015 року про дострокове розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 10.09.2014 року та акту приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення від 10.06.2015 року, а також копію постанови ВГСУ від 10.05.2016 року у справі №920/1547/15.

Позивач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчить долучений до матеріалів справи список згуртованих поштових відправлень та витяг з сайту УДППЗ «Укрпошта» про відстеження пересилання поштових відправлень.

Вищий господарський суд України в абз. 3 пункту 3.9.1 Постанови Пленуму від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначив, що за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Враховуючи те, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте позивач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутнього в судовому засіданні уповноваженого представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, згідно з наявними в матеріалах справи договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.09.2014року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачу на праві власності належить нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 369,6 кв.м.

Договір набирає чинності з 10 вересня 2014 року та діє по 10.09.2015року включно (п. 3.1 договору).

Відповідно до укладеного між сторонами договору оренди від 10.09.2014 року, відповідачу у тимчасове платне користування передано нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 230,6 кв.м. для розміщення магазина ювелірних виробів.

Факт передачі відповідачу в оренду приміщення підтверджується актом приймання - передачі від 10.09.2014 року.

Відповідно до п. 4.1., п. 4.2. договору, розмір орендної плати становить 90000 грн. 00 коп. в місяць.

Щомісяця орендна плата коригується з урахуванням офіційного індексу інфляції місяця, що передує розрахунковому. У разі, коли індекс інфляції менше 1, індексація орендної плати не проводиться.

Орендна плата сплачується відповідачем позивачу на умовах: попередньої оплати орендної плати без врахування індексу інфляції до 10 числа розрахункового місяця, незалежно від фінансово-господарського стану відповідача; доплати різниці між сумою сплаченої до 10 числа розрахункового місяця орендної плати і сумою орендної плати з урахуванням індексу інфляції за минулий місяць здійснюється відповідачем після опублікування офіційного індексу інфляції за минулий місяць, але не пізніше 10 (десятого) числа розрахункового місяця.

Згідно з п. 4.3. договору, сплата орендних платежів відбувається з моменту підписання акта приймання-передачі об'єкта оренди.

За умовами п. 6.2. договору, відповідач зобов'язаний своєчасно здійснювати орендні платежі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по орендній платі в сумі 300000,00 грн. за період з червня 2015 року по 10 вересня 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 300 000,00 грн. орендної плати, 7 249,31 грн. пені, 362,47 грн. - 3% річних, суд першої інстанції зазначив, що факт передачі відповідачу в оренду нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 230,6 кв.м. та факт заборгованості відповідача з орендної плати за період з червня 2015 року по 10 вересня 2015 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зазначає, що відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти позовних вимог.

Відмовляючи в задоволених вимог в частині стягнення з відповідача 270 000,00 грн. штрафу, передбаченого п. 8.10 договору, місцевий суд зазначив, що виходячи зі змісту даного пункту договору, штраф нараховується у розмірі орендної плати за три місяці суборенди, тоді як предметом договору від 10.09.2014 року є оренда нежитлового приміщення, та у договорі визначено розмір орендної плати за оренду приміщення.

Не погоджуючись з рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 270 000,00 грн., передбаченого п. 8.10 договору, позивач звернувся з апеляційною скаргою та просить задовольнити позов в цій частині.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в касаційній скарзі на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 року у справі №920/1312/15 було зазначено, що позивач неправомірно нарахував йому орендну плату за період з червня 2015 року по 10 вересня 2015 року, оскільки в цей період часу відповідач вже не займала спірні приміщення.

На підтвердження даних обставин додає копію Додаткової угоди від 10.06.2015 року про дострокове розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 10.09.2014 року та копію акту приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення від 10.06.2015 року.

Зазначає, що не подала дані докази раніше, оскільки не була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2016 року було скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 року у справі №920/1312/15 у зв'язку з неналежним повідомленням відповідача про час і місце судового засідання, в якому було прийнято постанову.

З огляду на викладене, колегія суддів приймає дані докази та переглядає рішення у повному обсязі.

Дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів зазначає, що висновки місцевого суду щодо часткового задоволення позову є передчасними та безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлового приміщення та передано відповідачу у строкове платне користування за цим договором нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 230,6 кв.м. Як зазначає позивач, відповідачем неналежним чином виконувались умови договору, а саме не сплачено орендну плату за період з червня 2015 року по 10 вересня 2015 року.

Проте, колегією суддів встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду 10.06.2015 року про дострокове розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 10.09.2014 року та спірне приміщення було повернуто по акту приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення від 10.06.2015 року.

Оригінали вказаних документів відповідач надав суду для огляду в судовому засіданні.

Судова колегія зазначає, що з матеріалів справи не вбачається визнання недійсною у встановленому порядку додаткової угоди від 10.06.2015 про дострокове розірвання договору оренди, тому вона є чинною.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що з урахуванням положень ч.2 ст.795 ЦК України, договір оренди від 10.09.2014 року припинився з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення від 10.06.2015 року, а відтак у позивача відсутні підстави для нарахування орендної плати з червня 2015 року по 10 вересня 2015 року.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 577611,79 грн., з яких: 300000,00 грн. орендної плати згідно укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення від 10.09.2014 року, 7249,32 грн. пені, 362,47 грн. 3% річних, 270000,00 грн. штрафу є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до вимог статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом неповністю досліджено обставини справи, а також, що висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, тому колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вказане рішення підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового судового рішення, а апеляційна скарга -задоволенню.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 3 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 26.10.2015 року у справі №920/1312/15 скасувати в частині задоволення позову про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, іден. номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, 40030, іден. номер НОМЕР_2) 300 000,00 грн. орендної плати, 7 249,31 грн. пені, 362,47 грн. - 3% річних, 5552,24 грн. судового збору.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 06.07.2016 р.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.