номер провадження справи 18/30/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

30.06.2016 справа № 908/1167/16

за позовом комунального закладу Запорізьке музичне училище ім. П.І. Майбороди Запорізької обласної ради (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 22)

до відповідача: Запорізького обласного благодійного фонду ПЕРСПЕКТИВА І НАДІЯ (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 56-а)

про стягнення 52618,85 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 01 від 01.02.2016 р., паспорт серії СВ № 953488 від 14.09.2005 р.;

від відповідача: не зявився;

До господарського суду Запорізької області 28.04.2016 р. звернувся комунальний заклад Запорізьке музичне училище ім. П.І. Майбороди Запорізької обласної ради з позовною заявою до Запорізького обласного благодійного фонду ПЕРСПЕКТИВА І НАДІЯ про стягнення 52618,85 грн., які складаються з: 24890,88 грн. заборгованості з орендної плати, 2868,39 грн. заборгованості на відшкодування витрат на комунальні платежі, 1418,80 грн. податку на землю, 12773,28 грн. штрафу. Підставою для звернення з позовом зазначено наявність між сторонами договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Запорізької області від 04.10.2012 р. та договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 04.10.2012 р., за умовами яких орендар (відповідач у справі) повинен своєчасно вносити: орендну плату, грошові суми на відшкодування витрат балансоутримувача з утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг. Згідно постанови Донецького апеляційного господарського суду від 22.09.2015 р. у справі № 908/2805/15 зобовязано відповідача звільнити та повернути позивачу займане приміщення. У звязку з тим, що відповідач повернув позивачу обєкт оренди лише 17.02.2016 р., про що свідчить акт прийому-передачі (арк.с. 30), позивач приймаючи до уваги положення договору та приписи діючого законодавства нарахував до стягнення суму боргу з орендних платежів за період користування майном з 13.03.2015 р. по 17.02.2016 р., суму заборгованості на відшкодування витрат на комунальні платежі за період з 13.03.2015 р. по 17.02.2016 р., податок на землю за 2015 рік згідно рахунку № 12 від 02.02.2015 р., штраф (нарахований виходячи із розміру орендної плати за липень 2015 р. та листопад 2015 р.).

Ухвалою від 29.04.2016 р. порушено провадження у справі № 908/1167/16, присвоєно справі номер провадження 18/30/16, судове засідання призначене на 02.06.2016 р.; строк вирішення спору продовжувався, розгляд справи відкладався на 30.06.2016 р.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

На адресу суду 21.06.2016 р. від позивача надійшла уточнена позовна заява № 01/16-63 від 17.06.2016 р., відповідно до якої позивач зазначив наступне: пунктом 8.4, 8.5, 8.6 договору оренди від 04.10.2012 р. встановлено, що орендодавець має право, зокрема, в односторонньому порядку розривати цей договір у разі невиконання орендарем істотних умов договору оренди, визначених статтею 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»; несплати або сплати в неповному обсязі орендарем орендної плати за оренду нерухомого майна протягом трьох місяців підряд; вимагати від орендаря своєчасної та в повному обсязі сплати визначених Методикою та цим договором відсотків орендної плати до обласного бюджету; протягом 1- календарних днів з моменту припинення договору вжити заходи щодо негайного звільнення орендованого нерухомого майна. Внаслідок наявності порушень зобовязань з боку відповідача за договором оренди і за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, на його адресу, враховуючи положення договору оренди, направлено лист-повідомлення про розірвання договору вих. № 0114-3840а від 12.12.2014 р. (дострокове припинення) з 02.01.2015 р., який отримано ОСОБА_2 15.12.2014 р. Обєкт оренди орендарем повернуто лише 17.02.2016 р. в ході здійснення виконавчих дій на підставі наказу господарського суду Запорізької області від 13.10.2015 р. у справі № 908/2805/15. Таким чином, на думку позивача, враховуючи приписи ст.ст. 546, 549, 611, 785 ЦК України, наявні правові підстави для стягнення з винної особи (відповідача) неустойки у розмірі 85323,60 грн. за період прострочення повернення обєкта оренди з 02.01.2015 р. по 17.02.2016 р.

Представник позивача в судовому засіданні 30.06.2016 р. підтримав уточнену позовну заяву, просив суд стягнути з Запорізького обласного благодійного фонду ПЕРСПЕКТИВА І НАДІЯ неустойку за прострочення виконання зобовязання з повернення обєкта оренди у розмірі 85323,60 грн. в порядку ст. 785 ЦК України; вимоги суду, що викладені в попередніх ухвалах не виконав, витребувані судом документи не надав через зміну предмету і підстав позову.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судове засідання за викликом не зявився. Про час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України. Згідно з безкоштовним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреса Запорізького обласного благодійного фонду ПЕРСПЕКТИВА І НАДІЯ є: 69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, будинок 56-а. Саме на цю адресу надсилались процесуальні документи. Зазначене свідчить, що судом вжиті заходи повідомлення відповідача про порушення провадження у справі, призначення судового засідання, місце та час розгляду справи.

Уточнена позовна заява позивача судом відхилена виходячи з наступного: положеннями ст. 22 ГПК України передбачено право позивача до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог; до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. В судовому засіданні 02.06.2016 р. розпочато розгляд справи по суті. Зі змісту наданої позивачем уточненої позовної заяви вбачається про одночасну зміну як предмету позову (стягнення неустойки за прострочення виконання зобовязання з повернення обєкта оренди) так і підстави позову (застосування положень 785 ЦК України) після початку розгляду справи по суті, що є порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене судом розглядаються первісно заявлені позовні вимоги про стягнення з Запорізького обласного благодійного фонду ПЕРСПЕКТИВА І НАДІЯ 52618,85 грн., які складаються з: 24890,88 грн. заборгованості з орендної плати, 2868,39 грн. заборгованості на відшкодування витрат на комунальні платежі, 1418,80 грн. податку на землю, 12773,28 грн. штрафу.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно розяснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (з наступними змінами).

Відповідно до п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначається, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Враховуючи той факт, що предметом позову позивачем зазначено наявність заборгованості з орендної плати, заборгованості на відшкодування витрат на комунальні платежі, борг з податку на землю та штраф за порушення виконання умов договору оренди, заявник (позивач у справі) повинен документально підтвердити наявність правових підстав для стягнення зазначених сум.

Між тим, доказів на підтвердження зазначених у позові фактів суду не надано, що в свою чергу унеможливлює, враховуючи положення статей 4-2 4-4 ГПК України, надання судом обєктивної, повної та всебічної оцінки доводам позивача, наявність правових підстав для стягнення обумовлених у позові грошових сум та застосування штрафних санкції у вигляді стягнення штрафу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, якщо позивач без поважних причин не подав витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання господарського суду і його незявлення перешкоджає вирішенню спору, господарський суд залишає позов без розгляду.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач в порушення приписів ст. 22 ГПК України надав заяву про одночасну зміну предмету та підстави позову після початку розгляд справи по суті; а матеріали справи не містять документальних доказів в обґрунтування первісної правової позиції позивача, позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України, що не позбавляє позивача права звернутися до суду на загальних підставах після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов залишити без розгляду.

Ухвала суду набрала законної сили 30.06.2016 р.

Суддя В.В. Носівець