ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.07.2016 Справа № 905/2013/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Предко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергостройінвест м.Київ

до відповідача Публічного акціонерного товариства Завод по обробці кольорових металів м. Бахмут Донецької області

про стягнення 28985,97 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача ОСОБА_1 довіреність від 11.01.2016р.,

від відповідача ОСОБА_2 довіреність від 3.06.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

17.06.2016р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергостройінвест , звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 28985,97 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 25600,00 грн., 3% річних у розмірі 879,52 грн., інфляційних втрат у розмірі 28985,97 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 13493 від 13.02.2014 року в частині розрахунків за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму якої нараховані річні проценти і інфляційні втрати відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх вимог позивачем предявлено копію вказаного договору, копію видаткової накладної № 459 від 02.04.2015 року, копія рахунку № ТД-0000653 від 01.04.2015 року та довіреність на отримувача товару.

Позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1378,00грн. і 4800,00 грн. судові витрати за правову допомогу адвоката, що підтверджує договором про надання правової допомоги № 44/1 від 22.02.2014року, калькуляцією винагороди та платіжним дорученням № 774 від 06.06.2016р. про сплату позивачем адвокатських послуг.

Відповідач не погоджується з вимогами позову на тій підставі, що товар отриманий на суму 25600,00 грн. за межами договору, на який посилається позивач в обґрунтування позову, так як договором № 13493 від 13.02.2014 року відповідно специфікацій не передбачена поставка соди кальцинованої, а тому вимога позивача не обґрунтована.

Господарський суд, вивчивши всі матеріали документів, які предявленні представником позивача, вважає їх недостатніми для вирішення спору по суті і вважає за необхідним відкласти розгляд справи, оголосивши в судовому засіданні перерву на 07.07.2016 року на 11:30годин, про що зазначив у протоколі.

Після оголошеної перерви, сторонами документів додаткових не надано.

Перевіряючи надані сторонами підстави, якими вони обґрунтовують вимоги і заперечення, заслухавши пояснення і клопотання сторін, господарський суд, встановивши фактичні обставини та їх повноту, надавши юридичну оцінку цим обставинам,

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного спору є стягнення заборгованості і інфляційних нарахувань і відсотків річних. Підставою позову, на яку посилається позивач в обґрунтування вимог є договір поставки № 13493 від 13 лютого 2014 року та застосування ст. 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України ( далі за текстом ГК ) відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Поняття змісту договору розуміється у ст. 628 Цивільного кодексу України ( далі за текстом ЦК) включає перш за все умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

При дослідженні тексту договору, на якій посилається позивач як на підставу своїх вимог, господарським судом встановлено, що за підписаним керівниками підприємств договором поставки № 13493 від 13 лютого 2014 р. Постачальник (позивач) поставляє, а Покупець (відповідач) приймає та сплачує товар на умовах і за цінами, визначеними у специфікаціях.

Сторонами визначена одна з істотних умов договору, як то умова про його предмет. Специфікаціями, які являються невідємною частиною договору визначені предмет поставки - кольорові метали та їх сплави: магній МГ-90 (чи аналоги ГОСТ 904-93, ГОСТ 804-93) і хром X99 ДСТУ ГОСТ 5905-2005.

Іншою істотною умовою договору є ціна товару, яка затверджена сторонами у специфікаціях.

До істотних умов належать і такі умови, що необхідні для виконання даного договору, погоджені сторонами. До них належать, зокрема умови приймання продукції і порядок оплати:

1) передача постачальником в кожному окремому випадку відвантаження разом з продукцією надавати покупцеві оригінали документів, зазначених у п. 3.2, як то: податкову накладну, рахунок-фактуру на суму постачання, видаткову накладну, сертифікат якості;

2) умови платежу: по специфікації № 1 100% передоплата згідно рахунку постачальника; по специфікації № 2 - 50% передоплати, 50% протягом 3 діб після відвантаження товару; по специфікаціям № 3, № 4 100% по факту завантаження товару на транспортний засіб покупця.

Сторонами встановлений строк дії договору до 31.12.2015року з подальшої пролонгацією.

Враховуючи, що договір має всі істотні умови для даного виду, він вважається судом укладеним.

За умовами статті 193 ГК, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивач посилається на видаткову накладну № 459 від 02 квітня 2015 року по якій ним поставлена відповідачу сода кальцинована як на виконання умов договору з чим не погоджується відповідач.

Дійсно, за специфікаціями, які є невідємною частиною договору не передбачена поставка соди кальцинованої, однак господарський суд виходить з підтвердження факту отримання відповідачем від позивача за видатковою накладною № 459 від 02 квітня 2015року соди кальцинованої на суму 25600,00 грн. з посиланням на договір № 13493 від 13.02.2014р. та замовлення покупця (відповідача) № 653 від 01 квітня 2015р.

Приймання-передача товару відбувалась представниками сторін (зі сторони покупця за довіреністю № 146 від 01.04.2015року і саме з посиланням на договір).

Оскільки покупець отримав товар за цією накладною без будь-яких зауважень, не прийняв його на відповідальне зберігання, не повернув його з посиланням на невідповідність умовам договору, господарський суд вважає, що товар прийнятий за умовами договору.

Оскільки за своїм змістом та правовою природою договір № 13493 від 13.02.2014р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України, тому в частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України), зокрема, ст. 692 ЦК за якою покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або іншими актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару..

Договором (специфікаціями) не передбачена поставка соди кальцинованої і строк її оплати, а тому застосовуються строки оплати, встановлені п.1 ст. 530 ЦК, за якою якщо у зобовязанні (договорі) встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За п.5.1 договору № 13493 від 13.02.2014р. платежі за продукцію, що поставляється, здійснюються на умовах 100 % передоплати згідно виставленого рахунку або по факту поставки протягом 10-ти банківських днів.

Поставка товару здійснена без передоплати, прийнята без зауважень відповідачем, тому повинна була сплачена у відповідності з вимогами ст.ст. 530, 692 ЦК України по факту поставки протягом 10-ти банківських днів, тобто до 20 квітня 2015 року.

Починаючи з наступного дня починається прострочення виконання грошового зобов'язання, тобто з 21.04.2015 р.

Оскільки доведені факти поставки товару і несплата прийнятого товару відповідачем, господарський суд задовольняє вимогу про стягнення основного боргу в сумі 25600,00 грн.

За прострочку виконання грошового зобовязання позивач вимагає з винної сторони стягнути інфляційні втрати в сумі 2506,46 грн. за період з травня 2015 року по квітень 2016 року і 3% річних в сумі 879,52 грн. за період з 17.04.2015 року по 08.06.2016р., посилаючись на ст. 625 ЦК України.

Розглянувши ці вимоги і підстави для застосування ст.625 ЦК України, господарський суд вирішив наступне.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Доведено, що відповідач не сплатив отриману продукцію в термін, визначений договором.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню з моменту прострочки оплати до моменту фактичного виконання зобовязання. Таке нарахування є не зобовязанням кредитора, а його законним правом.

Враховуючи, що позивач невірно встановив дату початку прострочки, господарський суд, провівши власний розрахунок, стягує з відповідача інфляційні витрати за період визначений позивачем в розмірі 2506,46 грн., а 3% річних за період з 21.04.2015р. по 08.06.2016 р. в розмірі 871,00 грн.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача, позов задоволений частково, судові витрати в частині сплаченого судового збору покладаються на сторін пропорційно стягнутій сумі відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Розглядаючи вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат на оплату послуг правової допомоги в розмірі 4800,00грн., господарський суд виходить з наступного:

Відповідно до приписів ст.44 ГПК України судові витрати складаються, зокрема, з суми, пов'язаною з оплатою послуг адвоката.

Згідно вимог передбачених статтею 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським обєднанням та повинен містити підпис адвоката.

Матеріали справи свідчать про те, що до початку виникнення зобовязань, (виконання якого є предметом даного спору, договір поставки № 13493) позивач товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергостройінвест уклав з ОСОБА_3 бюро «ОСОБА_4П.» договір № 44/1 від 21.02.2014 року про надання правової допомоги. Тобто цей договір підписаний сторонами до виникнення спору між сторонами справи.

Додатком № 1/4 від 06.06.2016 року до договору про надання правової допомоги викладений зміст правової допомоги, який включає в себе захист та представництво інтересів клієнта з питань стягнення дебіторської заборгованості за договором поставки № 13493 від 13.02.2014 року, укладеним з ПАТ Завод по обробці кольорових металів.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

06.06.2016 року директором ОСОБА_3 бюро затверджена калькуляція винагороди ОСОБА_3 бюро за правову допомогу позивачу, яка складається з наступного:

- консультації щодо формування правової позиції у спорі, сплати судового збору, порядку подання документів до господарського суду 200,00 грн.;

- підготовка позовної заяви з розрахунком суми позову 1600,00 грн.;

- забезпечення представництва у судовому засіданні (500,00 грн. з розрахунку два засідання) 1000,00грн.;

- витрати на відрядження (оплата проїзду, харчування, добові 1000,00грн. з розрахунку два відрядження ) 2000,00грн.

Актом про надання послуг правової допомоги від 04.07.2016 року сторонами визначені юридичні послуги, які були надані ОСОБА_3 бюро товариству і зазначена сума, яка підлягає сплаті клієнтом за надані послуги 4800,00грн.

Судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

В якості доказів понесених витрат на послуги адвоката позивачем надані наступні документи: договір про надання адвокатської правової допомоги, предметом якого представництво інтересів позивача та надання правової допомоги у господарському суді; свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю на імя ОСОБА_4 № 0954 від 14.09.2000р.; платіжне доручення № 774 від 06.06.2016р. про перерахування позивачем ОСОБА_3 бюро «ОСОБА_4П.» за надання правової допомоги 4800,00 грн.

З вищезазначеного, суд дійшов до висновку, що позивачем понесені витрати на правову допомогу.

Але, що стосується суми, зазначеної в калькуляції адвокатом, суд вважає її надмірно високою і необґрунтованою частині оплати проїзду, харчування, добових, а тому зменшує її до 1000,00 грн.

Таким чином, витрати на сплату послуг адвоката в рамках даної господарської справи в сумі 1000,00 грн. позивачем доведені та підлягають задоволенню.

На підставі статей 33, 34, 49, 82, 84, 85, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергостройінвест м.Київ до відповідача Публічного акціонерного товариства Завод по обробці кольорових металів м. Бахмут Донецької області про стягнення 28985,97 грн.задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Завод по обробці кольорових металів, , м. Бахмут Донецької області, 84500, вул. Героїв Праці, 42 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Енергостройінвест, , м. Київ, 04073, пр.Московський, 16, оф. 12 основну заборгованість в сумі 25600,00 грн., 871,00 грн. 3% річних, 2506,46 грн. інфляційних витрат, 1000,00 грн. витрати на правову допомогу, 1378,00 грн. витрати на оплату судового збору.

В решті заявленої суми відмовити за недоведеністю підстав.

Суддя С.Ю. Гринько