ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р.Справа № 916/1091/16

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь до Державного підприємства „Одеська залізниця про стягнення 650605,30 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В засіданні суду 03.06.2016 р. оголошувалась перерва до 16.06.2016 р. в порядку ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У квітні 2016 р. Публічне акціонерне товариство „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства „Одеська залізниця про стягнення вартості нестачі вантажу в сумі 650605,30 грн., посилаючись на наступне.

28-29 вересня 2015 року зі станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці вантажовідправником ПАТ „Запоріжсталь на адресу вантажоодержувача ТОВ „Метінвест-Шиппінг через ДП „СМП „Октябрьск у вагонах: № 53450664 (за залізничною накладною № 47759345), № 52725116 (за залізничною накладною № 47786132), № 53516449 (за залізничною накладною № 47827639), № 53451050 (за залізничною накладною № 47831284), № 53503363 (за залізничною накладною № 47831292) було відправлено вантаж - прокат чорних металів, не пойменований в алфавіті в кількості по 10 пачок в кожному вагоні. Загальна підсумована маса вантажу (графа 24 залізничних накладних), склала 335,68 тн.

Як стверджує позивач, відмітки, зроблені у залізничних накладних у графі 28 свідчать про те, що вантаж було завантажено у вагони засобами відправника. Вантаж було розміщено й закріплено відповідно до п.4.2.17. гл. 3 додатку 3 до СМГС. Пачки, завантажені у вагон № 53450664 (залізнична накладна № 47759345), промарковані 2 контрольно-поперечними поліпропіленовими стрічками зеленого кольору кожного місця, відповідно до п. 8.6 Інструкції про забезпечення збереження вантажів й нанесення захисного маркування при перевезенні у вагонах відкритого типу, затвердженій директором з виробництва ПАТ „Запоріжсталь. Розміри листів зазначені в сертифікаті якості № 539274 від 27.09.2015 р. (посилання на який міститься у графі 9 залізничної накладної № 47759345), який супроводжував вантаж. Листи, які прямували у вагонах № 53503363 (залізнична накладна № 47831292), № 53451050 (залізнична накладна № 47831284), № 53516449 (залізнична накладна № 47827639), № 52725116 (залізнична накладна № 47786132), не підлягають маркуванню контрольно-поперечними поліпропіленовими стрічками зеленого кольору, оскільки їх довжина перевищує встановлені у п. 8.6 Інструкції 3000 мм і дорівнює 6000 мм, що підтверджується відповідними сертифікатами якості №№ 539412, 539512, 539508 від 29.09.2015 р. та № 539413 від 27.09.2015 р., які супроводжували вантаж та посилання на які міститься у графі 9 залізничних накладних. Разом з цим позивач вказує, що на виконання п. 4.2.3. Інструкції всі гарячекатані листи були упаковані холоднокатаними напів-загартованими покувальними стрічками розміром 1,0х32 мм зі сталі марки 3ПС із застосуванням пневматичних затяжних та замкових машинок, які забезпечують замкове зєднання з просіканням стрічки.

Наразі позивач зазначає, що доказом того, що вантаж був прийнятий до перевезення станцією відправлення без порушень технічних умов навантаження та кріплення є той факт, що вагони не були залишені до усунення недоліків у користуванні вантажовласника (ПАТ „Запоріжсталь), як передбачено п. 11 Правил користування вагонами (контейнерами), про що свідчать штемпельні відмітки станції відправлення про прийняття вантажів до перевезення (як доказ укладення договору перевезення).

За ствердженнями позивача, вантаж прямував для відправки водним шляхом до Іраку, експедитором вантажу в порту є ТОВ „Метінвест-Шиппінг. На станцію призначення (Жовтнева (експ.) Одеської залізниці) вантаж прибув 01.10.2015 р., а 02.10.2015 р. вагони були подані в порт і видані вантажоодержувачу без перевірки маси, кількості місць та стану вантажу. При візуальному огляді вантажу до початку вивантаження вагонів № 53450664, 52725116, 53516449, 53451050, 53503363 були виявлені ознаки можливої недостачі вантажів. Керуючись ст. 52 Статуту залізниць України, 02.10.2015 р. о 07-30 год. спеціалізований морський порт „Октябрьск в особі оператора вагонної групи ОСОБА_4 передав на адресу станції „Жовтнева в особі представника ОСОБА_5 повідомлення про необхідність термінового направлення представника залізничної станції для комісійного вивантаження вагонів і, у випадку недостачі, складення рапорту на видачу комерційного акту.

Окрім того, як зазначає позивач, ТОВ „Метінвест-Шиппінг звернулось до начальника станції Жовтнева із запитом №831/НК від 02.10.2015 р. на комісійну видачу вантажу у звязку з виявленими ознаками його недостачі. В свою чергу станція „Жовтнева відмовила в реєстрації листа ТОВ „Метінвест- Шиппінг, в усній формі від начальника станції отримано відмову від комісійної видачі вантажу у вагонах № 53450664, 52725116, 53516449, 53451050, 53503363. У звязку з цим відповідно до п. 6 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, ТОВ „Метінвест- Шиппінг була направлена відповідна скарга № 834/НК від 02.10.2015 р. на адресу начальника Херсонської дирекції залізничних перевезень ДП „Одеська залізниця з докладним описом ознак виявленої недостачі: „сліди розкрадання приховані шляхом неякісного відновлення заводського пакування, про що свідчать наступні факти: металеві пакувальні стрічки слабо утягнуті та мають сліди повторного склеювання, кількість листів у деяких пачках менше, аніж у заводських сертифікатах якості.

Так, позивач зазначає, що за результатами звернень ТОВ „Метінвест-Шиппінг Херсонська дирекція залізничних перевезень направила відповіді № 702 від 05.10.2015 р. та № 272 від 09.10.2015 р., відповідно до яких відмова в комісійній видачі вагонів обґрунтована їх прибуттям на станцію Жовтнева у справному комерційному відношенні, а також п.14 Правил видачі вантажів, який передбачає, що вантажі, маса яких визначена розрахунковим шляхом, за обміром чи умовно видається без перевірки кількості місць, стану та маси вантажу. На думку позивача, зазначена відмова не є належним чином обґрунтована.

Відтак, позивач зазначає, що на підставі листа ПАТ „Запоріжсталь № 18/2064825 від 06.10.2015 р. приймання продукції за кількістю було проведено у відповідності з пп.в) п.18 Інструкції № П-6 ТОВ „Метінвест-Шиппінг в односторонньому порядку. При визначенні фактичної маси вантажу, що надійшов у вагонах № 53450664, 52725116, 53516449, 53451050, 53503363, яка визначалась шляхом зважування вагоні на тензометричних вагонних вагах „Пульсар-92, заводський № 13 і зважування кожного вантажного місця на кранових електронних вагах типу ВК 1 рк-20, заводський №т КР2015285, шляхом перерахунку кількості листів у кожному вантажному місці (пачці), встановлена недостача вантажу „- 75,935 тн. Згідно з висновками комісії, що викладені в акті № 01 прийому продукції за кількістю від 08.10.2015 р. „причиною недостачі може бути несанкціонований доступ до вантажу третіх осіб, приймаючи до уваги порушення пакування окремих вантажних місць, пересортицю пачок у вагонах, втім безперечно недостача утворилась до надходження вантажу в порт. Так, приймаючи до уваги ту обставину, що на станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення залізницею без зауважень, позивач вважає, що недостача утворилась на шляху його прямування. В свою чергу позивач стверджує, у даному випадку відповідач повинен відшкодувати позивачу вартість виявленої нестачі вантажу, що за розрахунком позивача складає 650605,30 грн.

При цьому позивач вказує, що право на предявлення позовної заяви позивачу було передано з боку вантажоодержувачем - ТОВ „Метінвест-Шиппінг шляхом вчинення переуступленого напису на зворотному боці вищевказаних накладних у відповідності до ст. 133 Статуту залізниць України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.04.2016 р. позовну заяву ПАТ „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/1091/16, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними, про що зазначено у відзиві на позовну заяву (а.с. 89-92). Зокрема, відповідач зазначає, що відповідно до залізничних накладних № 47759345 (вагон № 53450664), № 47786132 (вагон № 527225116), № 47827639 (вагон № 53516449), № 47831284 (вагон № 53451050), № 47831292 (вагон № 53503363) зі станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці ПАТ „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь було відправлено вантаж - прокат чорних металів, в кількості 10 пачок в кожному вагоні. Завантаження проводилося засобами і силами відправника вантажу, ним же самостійно було визначено масу вантажу перед відправленням вагону, без участі представника залізниці. На кожній з пачок, в наявності справна та не порушена упаковка з 2 контрольно-поперечними поліпропіленовими стрічками зеленого кольору. Як зазначає відповідач, залізниця прийняла по вказаним залізничним накладним вантаж масою та у стані, у якому він був переданий до перевезення, доставила і видала вантаж у схороненому стані. У звязку з цим відповідно до п. а) ст. 111 Статуту Залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату або нестачу вантажу. Крім того, відповідач зазначив, що при отриманні вантажу претензій до перевізника пред'явлено не було. При цьому на кожній з пачок, в наявності та не порушені окантовочні стрічки та контрольні маркувальні поперечні поліпропіленові стрічки зеленого кольору. Наразі позивач зауважив, що при отриманні 01.10.2015 р. вантажу ПАТ „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь не було заявлено ніяких претензій або скарг щодо недостачі вантажу, і тільки через добу 02.10.2015 р. від СМП „Октябрьськ на адресу станції „Жовтнева було направлено повідомлення про участь у комісійному вивантаженні вагонів. До того ж відповідач вказує, що про вказаний факт щодо невиявлення нестачі вантажу свідчать пам'ятки (форма ГУ-45) про подавання вагонів від 01.10.2015 р. та забирання вагонів від 08.10.2015 р., а також залізничні накладні зі штемпелем станції (п. 31 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000р.) про видачу вантажу без перевірки згідно ст. 52 Статуту залізниць України. Також матеріали позову не містять в собі доказів на підтвердження того, що вантажоодержувач скористався правом, передбаченим ст. 52 Статуту залізниць України з врахуванням того, що приймальний акт № 01 від 08.10.2015р. складений без участі представників залізниці, що безумовно свідчить про відсутність законних підстав вважати його належним доказом, в розумінні ст. 43 ГПК України з врахуванням положень ст. ст. 129, 130 Статуту залізниць України. Таким чином, відповідач стверджує, що вантажоодержувач не тільки не використовував своє право на оскарження дій начальника станції призначення, але і не звернувся згідно п. 30 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000р., до експертів бюро товарних експертиз для встановлення причин і розміру недостачі. Враховуючи наведене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Позивач з наведеними доводами відповідача не погоджується з підстав, зазначених у письмових запереченнях на відзив відповідача (а.с. 112-113).

Поряд з цим, враховуючи те, що під час розгляду справи від відповідача по справі був присутній представник, який діяв також за довіреністю, виданою від ПАТ „Українська залізниця суд зазначає наступне.

На виконання п. 4 постанови Кабінету ОСОБА_6 України від 02 вересня 2015 р. №735 Питання публічного акціонерного товариства Українська залізниця, у відповідності з Законом України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування та постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 25 червня 2014 р. № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця 21.10.2015 р. була проведена державна реєстрація Публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця - є юридичною особою, яка має відокремлені підрозділи (без статусу юридичних осіб), до яких, зокрема, відноситься регіональна філія Одеська залізниця (місцезнаходження філії: 65012, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, будинок 19).

Також згідно інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що Державне підприємство Одеська залізниця (місцезнаходження юридичної особи: 65012, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, будинок 19) перебуває в процесі припинення з 16.07.2014 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Стаття 107 Цивільного кодексу України встановлює прядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення. За приписами якої у разі правонаступництва в обовязковому порядку складається передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється.

Наразі матеріали справи не містять належних доказів у розумінні ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України про припинення діяльності Державного підприємства Одеська залізниця. З огляду на таке, суд доходить до висновку, що ДП Одеська залізниця має право виступати відповідачем у господарському суді. Більш того, будь-яких клопотань стосовно заміни відповідача на правонаступника із наданням відповідних доказів не заявлялось сторонами.

Разом з тим слід зазначити, що процесуальне правонаступництво в розумінні ст. 25 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

28-29 вересня 2015 року зі станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці вантажовідправником ПАТ „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь було відправлено на адресу вантажоодержувача - ТОВ „Метінвест-Шиппінг через ДП „СМП „Октябрьск у вагонах: № 53450664 (за залізничною наклади № 47759345), № 52725116 (за залізничною накладною № 47786132), № 53516449 (за залізничною накладною № 47827639), № 53451050 (за залізничною накладною № 47831284), № 53503363 (за залізничною накладною № 47831292) вантаж - прокат чорних металів, в кількості по 10 пачок в кожному вагоні. Загальна підсумована маса вантажу, що зазначена в графі 24 залізничних накладних, склала 335,68 тн. Вантаж прямував для відправки водним шляхом до Іраку, експедитором вантажу в порту є ТОВ „Метінвест-Шиппінг.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Наявні в матеріалах справи залізничні накладні № 47759345, № 47786132, № 47827639, № 47831284, № 47831292 свідчать про укладення між вантажовідправником (позивачем) і Придніпровською залізницею - перевізником договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача ТОВ „Метінвест-Шиппінг до спеціалізованого морського порту „Октябрьск.

Частина 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (ч.ч. 2, 3 ст. 308 ГК України).

Статтею 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного Кодексу України визначено, що разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 110 Статуту залізниць передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниця повинна забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст. 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Виходячи з наведених положень, підставою для покладення на залізницю відповідальність у вигляді відшкодування вартості прийнятого до перевезення вантажу є саме втрата вантажу з вини залізниці.

Згідно із ст. 8 Статуту залізниць перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

В силу вимог ч. 1 ст. 918 Цивільного кодексу України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У залізничних накладних № 47759345, № 47786132, № 47827639, № 47831284, № 47831292 в графі 28 вказано, що завантаження вантажу у вагони № 53450664, № 527225116, № 53516449, № 53451050, № 53503363 здійснювалося вантажовідправником, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 308 ГК України, яка кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 917 ЦК України, вантажовідправник зобовязаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обовязку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за №861/5082, а також у ст. 32 Статуту залізниць України, згідно з якою, навантаження вантажу здійснюється відправником з виконанням Технічних умов.

При цьому згідно ст. 37 Статуту залізниць України, п.5 Правил приймання вантажів до перевезення та п.1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 р. № 644, маса вантажу визначається відправником. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф.

Також з вказаних накладних вбачається, що вантаж було розміщено й закріплено відповідно до п.4.2.17. гл. 3 додатку 3 до СМГС. Згідно залізничної накладної № 47759345 пачки, завантажені у вагон № 53450664, промарковані 2 контрольно-поперечними поліпропіленовими стрічками зеленого кольору кожного місця. Наразі позивач вказує, що таке маркування здійснено відповідно до п. 8.6 Інструкції про забезпечення збереження вантажів й нанесення захисного маркування при перевезенні у вагонах відкритого типу, затвердженої директором з виробництва ПАТ „Запоріжсталь, згідно якої прокат чорних металів у пачках (довжиною 3000 мм включно) для контролю схоронності кожна пачка впаковується додатково контрольними поліпропіленовими стрічками зеленого кольору з логотипом ВАТ „Запоріжсталь. Розміри листів зазначені в сертифікаті якості № 539274 від 27.09.2015 р. (посилання на який міститься у графі 9 залізничної накладної № 47759345), який супроводжував вантаж. Листи, які прямували у вагонах № 53503363 (залізнична накладна № 47831292), № 53451050 (залізнична накладна № 47831284), № 53516449 (залізнична накладна № 47827639), № 52725116 (залізнична накладна № 47786132), не підлягають маркуванню контрольно-поперечними поліпропіленовими стрічками зеленого кольору, оскільки їх довжина перевищує встановлені у п. 8.6 Інструкції 3000 мм і дорівнює 6000 мм, що підтверджується відповідними сертифікатами якості №№ 539412, 539512, 539508 від 29.09.2015 р. та № 539413 від 27.09.2015 р., які супроводжували вантаж та посилання на які міститься у графі 9 залізничних накладних. Разом з цим позивач вказує, що на виконання п. 4.2.3. Інструкції всі гарячекатані листи були упаковані холоднокатаними напів-загартованими покувальними стрічками розміром 1,0х32 мм зі сталі марки 3ПС із застосуванням пневматичних затяжних та замкових машинок, які забезпечують замкове зєднання з просіканням стрічки.

З огляду на вказане, вантажовідправником ПАТ „Запоріжсталь було вжито належних заходів до збереження вантажу під час його перевезення. Наразі позивач зазначає, що доказом того, що вантаж був прийнятий до перевезення станцією відправлення без порушень технічних умов навантаження та кріплення є той факт, що вагони не були залишені до усунення недоліків у користуванні вантажовласника (ПАТ „Запоріжсталь), як передбачено п. 11 Правил користування вагонами (контейнерами), про що свідчать штемпельні відмітки станції відправлення про прийняття вантажів до перевезення (як доказ укладення договору перевезення).

Також матеріали справи свідчать, що залізниця прийняла вантаж без будь-яких застережень.

На станцію призначення (Жовтнева (експ.) Одеської залізниці) вантаж прибув 01.10.2015 р., а 02.10.2015 р. вагони були подані в порт і видані вантажоодержувачу без перевірки маси, кількості місць та стану вантажу. При цьому на станції призначення вантажоодержувачем під час прийняття вантажу по залізничних накладних № 47759345 (вагон № 53450664), № 47786132 (вагон № 527225116), № 47827639 (вагон № 53516449), № 47831284 (вагон № 53451050), № 47831292 (вагон № 53503363) не виявлено нестачі вантажу, про що свідчать пам'ятки (форма ГУ-45) про подавання вагонів від 01.10.2015 р. та забирання вагонів від 08.10.1015р., а також залізничні накладні зі штемпелем станції (п. 31 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000р.) про видачу вантажу без перевірки згідно ст. 52 Статуту залізниць України.

Статтею 52 Статуту залізниць України визначено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Згідно п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

З огляду на зазначені положення, відповідач вказує, що про прибуття вантажу у справному, непошкодженому вагоні і схороненому стані свідчить той факт, що на кожній з пачок, в наявності та не порушені окантовочні стрічки та контрольні маркувальні поперечні поліпропіленові стрічки зеленого кольору. Відтак, залізницею було доставлено товар до станції призначення та видано у схороненому стані на підставі ст. 52 Статуту залізниць, тобто без перевірки кількості.

Однак, як вказує позивач, при візуальному огляді вантажу до початку вивантаження вагонів № 53450664, 52725116, 53516449, 53451050, 53503363 були виявлені ознаки можливої недостачі вантажів. В свою чергу, керуючись ст. 52 Статуту залізниць України, 02.10.2015 р. о 07-30 год. спеціалізований морський порт „Октябрьск в особі оператора вагонної групи ОСОБА_4 передав на адресу станції „Жовтнева в особі представника ОСОБА_5 повідомлення про необхідність термінового направлення представника залізничної станції для комісійного вивантаження вагонів і, у випадку недостачі, складення рапорту на видачу комерційного акту.

Також ТОВ „Метінвест-Шиппінг звернулось до начальника станції Жовтнева із запитом №831/НК від 02.10.2015 р. на комісійну видачу вантажу у звязку з виявленими ознаками його недостачі. В свою чергу станція „Жовтнева відмовила в реєстрації листа ТОВ „Метінвест-Шиппінг, в усній формі від начальника станції отримано відмову від комісійної видачі вантажу у вагонах № 53450664, 52725116, 53516449, 53451050, 53503363. У звязку з цим відповідно до п. 6 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, ТОВ „Метінвест-Шиппінг була направлена відповідна скарга № 834/НК від 02.10.2015 р. на адресу начальника Херсонської дирекції залізничних перевезень ДП „Одеська залізниця з докладним описом ознак виявленої недостачі: „сліди розкрадання приховані шляхом неякісного відновлення заводського пакування, про що свідчать наступні факти: металеві пакувальні стрічки слабо утягнуті та мають сліди повторного склеювання, кількість листів у деяких пачках менше, аніж у заводських сертифікатах якості.

Так, позивач зазначає, що за результатами звернень ТОВ „Метінвест-Шиппінг Херсонська дирекція залізничних перевезень направила відповіді № 702 від 05.10.2015 р. та № 272 від 09.10.2015 р., відповідно до яких відмова в комісійній видачі вагонів обґрунтована їх прибуттям на станцію Жовтнева у справному комерційному відношенні, а також п.14 Правил видачі вантажів, який передбачає, що вантажі, маса яких визначена розрахунковим шляхом, за обміром чи умовно видається без перевірки кількості місць, стану та маси вантажу. На думку позивача, зазначена відмова не є належним чином обґрунтована.

Так, позивач зазначає, що на підставі листа ПАТ „Запоріжсталь № 18/2064825 від 06.10.2015 р. приймання продукції за кількістю було проведено у відповідності з пп.в) п.18 Інструкції № П-6 ТОВ „Метінвест-Шиппінг в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 16 акту прийому продукції (товарів) по кількості (або пересортицею) № 01 від 08.10.2015 р. стан тари та упаковки на момент огляду продукції, зміст зовнішнього маркування тари та інші дані, на підставі яких визначається, у чиїй упаковки пред'явлена ??продукція - відправника або виробника - надано в упаковці виробника, промаркована виробником. Упаковка деяких вантажних місць має наступні зауваження: металеві пакувальні стрічки і козирки мають сліди перегинів від попередньої упаковки, контрольні пластикові стрічки слабо тягнути і мають сліди повторного склеювання. Вантажні місця з зауваженнями до упаковки були в кожному вагоні: вагон №52725116 (місця з № партії 29802-12, 29802-13, 29818-5, 29826-4), №53516449 (місця з № партії 29818-10, 29826-3 , 29802-15, 29802-16), №53450664 (місця з № партії 29764-1, 29764-2, 29764-3, 29764-4, 29764-5, 29764-6, 29764-7, 29764-8, 29764 -9), №53503363 (місця з № партії 29802-20, 29802-21, 29802-24, 29802-25), №53451050 (місця з № партії 29818-2, 29818-4, 29818-6, 29818-7 ).

Згідно з п. 19 акту кількість відсутньої продукції було виявлено шляхом зважування вагонів (на брутто і на тару) на тензометричних вагонних вагах „Пульсар-92, заводський № 13, зважуванням кожного вантажного місця на кранових електронних вагах типу ВК 1рк-20, заводський № КР2015285 і перерахунком кількості аркушів в кожному вантажному місці (пачці).

Як вказано в п. 20 акту, до початку приймання і в період очікування відповіді на виклик представника вантажовідправника, продукція з вагонів не вивантажувалася, вагони знаходилися на ж.д. шляхах території складу № 1 порту. Порт є спеціалізованим, на території порту діє пропускний режим, територія порту обгороджена й охороняється працівниками міліції. Відповідно до п. 21 акту транспортне (відправника) маркування місць частково не збігається з отриманим - по вагонах 52725116 та 53516449 (пересорт вантажних місць у вагонах згідно бірок - 2 пачки по з/нар знаходилися у вагоні 52725116, а 2 пачки по з/нар 800981- 9665 знаходилися у вагоні 53516449).

Згідно п. 22 акту є наявність або відсутність пакувальних ярликів і пломб на окремих місцях: на вантажних місцях, за якими виявлено різниця у вазі, пакувальні ярлики мають пошкодження, сліди переклеювання або частково відсутні.

Відтак, при визначенні фактичної маси вантажу, що надійшов у вагонах № 53450664, 52725116, 53516449, 53451050, 53503363, яка визначалась шляхом зважування вагоні на тензометричних вагонних вагах „Пульсар-92, заводський № 13 і зважування кожного вантажного місця на кранових електронних вагах типу ВК 1 рк-20, заводський №т КР2015285, шляхом перерахунку кількості листів у кожному вантажному місці (пачці), встановлена недостача вантажу „- 75,935 тн. Згідно з висновками комісії, що викладені в акті № 01 прийому продукції за кількістю від 08.10.2015 р., причиною недостачі міг бути несанкціонований доступ до вантажу третіх осіб, приймаючи до уваги порушення пакування окремих вантажних місць, пересортицю пачок у вагонах, втім безперечно недостача утворилась до надходження вантажу в порт. За таких обставин, позивач вважає, що оскільки на станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення залізницею без зауважень, то недостача утворилась саме під час перевезення вантажу.

Наразі позивач вказує, що ТОВ „Метінвест-Шиппінг (вантажоотримувач) передав переуступним підписом право на предявлення позову вантажовідправнику ПАТ „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь.

Так, у відповідності з ч. 1, 2 ст. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відтак, з посиланням на факт виявлення нестачі вантажу, який було прийнято залізницею до перевезення, на думку позивача, таку нестачу спричинено з вини залізниці, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача як перевізника вартість нестачі вантажу, що за розрахунком позивача (а.с. 50-51) складає 650605,30 грн.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Порядок складання комерційних актів встановлено Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за №567/6855.

Таким чином, слід зазначити, що за правилами ст. 129 Статуту та ст. 2 Правил складання актів, комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. При цьому, такі обставини можуть бути виявлені, як залізницею, так і одержувачем чи відправником вантажу. Форму такого акта визначено у додатку 1 до Правил складання актів.

Відповідно ст.4 Правил, комерційні акти складаються:

- на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу;

- при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього;

- у разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона;

- на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби. В акті зазначаються номери відправки, вагона, рід вагона, кількість пломб (ЗПП) і відбитки на них, кількість місць і маса вантажу за документами та виявлені перевіркою. У разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу.

Згідно із ст.ст. 7, 8 Правил, недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом. Комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

За приписами ст.10 вказаних Правил, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Пунктом 16 вказаних Правил складання актів, встановлено, що у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях не загального користування протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень безпосередньо або через начальника станції.

Згідно п. 3.4 Розяснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 р. № 04-5/601 (із змінами), якщо начальник залізничної станції необґрунтовано відмовився скласти комерційний акт або акт загальної форми, вантажоодержувач має право оскаржити таку відмову в порядку, передбаченому п.16 Правил складання актів, і здійснити приймання вантажу відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при ОСОБА_6 СРСР від 15.06.1965 р. № П-6, Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при ОСОБА_6 СРСР від 25.04.1966 р. № П-7, Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту України, Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації України, Державного комітету статистики України від 02.04.1998 р. № 81/38/101/235/122; у разі додержання порядку оскарження відмови начальника станції у складанні зазначених актів вантажоодержувач має право звернутися до залізниці з претензією або позовом, до яких необхідно додати докази оскарження дій начальника залізничної станції та акти приймання вантажу.

В процесі розгляду справи судом зясовано, що комерційний акт, який повинен був складатись, начальником залізниці не оформлювався. Дії по нескладанню комерційного акту не оскаржено одержувачем вантажу згідно п.16 Правил складання актів.

Враховуючи викладене, той факт, що саме комерційний акт відповідно до п.129 Статуту залізниць України засвідчує обставини, що можуть бути передумовою для матеріальної відповідальності залізниці, суд вважає, що під час виявлення недостачі вантажу не дотримано передбачений законодавством порядок документального оформлення цієї обставини.

Відповідно п. 30 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000 за №852/5083у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість, залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує експертів бюро товарних експертиз, інспекції якості, ветеринарно-санітарного нагляду або відповідних спеціалістів організацій і підприємств, які не належать до системи Міністерства транспорту. Експертиза провадиться в присутності начальника станції (його заступника або іншого працівника, уповноваженого начальником станції). Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача. Одержувач має право взяти участь у експертизі вантажу. Результати експертизи оформляються актом. Акт експертизи підписується експертом і всіма уповноваженими особами, присутніми при проведенні експертизи. Про проведену експертизу робиться відмітка в комерційному акті. Результати експертизи повинні бути мотивованими з посиланням на нормативно-правові акти, стандарти і не можуть ґрунтуватися на припущенні про причини недостачі, псування або пошкодження вантажу.

Згідно з п. 3.13. Розяснень ВГСУ „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею від 29.05.2002 р. № 04-5/601 (із змінами) якщо станція призначення ухиляється від пред'явлення вантажу до експертизи, у тому числі на письмову вимогу одержувача, останній має право оскаржити таку відмову і сам пред'явити вантаж до експертизи, повідомивши про час її проведення станцію призначення. У разі відсутності доказів такого повідомлення акт експертизи, складений без участі відповідного представника залізниці, не може вважатися належним доказом у господарському спорі.

Між тим, у матеріалах справи відсутні документи, складені відповідно до вказаних вище вимог, що підтверджують нестачу вантажу, крім акту № 01 від 08.10.2015р. приймання продукції (товару) за кількістю, складеного вантажоотримувачем без участі уповноваженого представника Залізниці (станції призначення). Тобто, як свідчать матеріали справи, при прибутті вантажу на станції призначення комерційний акт, акт загальної форми щодо нестачі вантажу не складались, вантажоотримувач прийняв вагони з вантажем по зазначеній вище памятці № 3189 від 01.10.2015р. про подавання 6 вагонів № 53450664, 52725116, 53516449, 53451050, 53503363 на підїзну колію СМП „Октябрськ та про нестачу вантажу не заявлялось. При цьому вантажоодержувач не тільки не використовував своє право на оскарження дій начальника станції призначення, але і не звернувся, згідно п. 30 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р., до експертів бюро товарних експертиз для встановлення причин і розміру недостачі.

Стосовно складеного вантажоотримувачем акту № 01 від 08.10.2015р. приймання продукції (товару) за кількістю, яким встановлено нестачу вантажу, суд зазначає, що вказаний акт не може бути прийнятий до уваги як належний доказ, оскільки його складено без участі представника залізниці та після того, як вантаж передано вантажоодержувачу (ТОВ „Метінвест-Шиппінг) по памятці № 3189, що є порушенням вимог Статуту залізниць України та Правил складання актів. При цьому з акту № 01 вбачається, що приймання вантажу розпочато 02.10.2015 р. та закінчено 08.10.2015 р., між тим, докази, що підтверджують неможливість втрати вантажу під час перебування вагонів на залізничній під'їзній колії (місце проведення розвантаження) в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, суд доходить до висновку щодо невідповідності вказаного акту вимогам діючого законодавства, регулюючого підстави для майнової відповідальності відповідача.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав щодо покладення відповідальності за втрату вантажу на залізницю з огляду на положення п. „а ст. 111 Статуту залізниць України, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази того, що втрата вантажу сталася з вини залізниці.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи усе вищенаведене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь про стягнення з залізниці 650605,30 грн. є необґрунтованими, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь до Державного підприємства „Одеська залізниця про стягнення 650605,30 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21 червня 2016 р.

Суддя В.С. Петров