ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.06.16 Справа № 904/2620/16

За позовом Українського державного підприємства поштового зв'язку "УКРПОШТА", м. Київ в особі Дніпропетровської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "УКРПОШТА", м. Дніпропетровськ

до Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 21 693,36 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №12-40 від 16.03.2016

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Українське державне підприємство поштового звязку «УКРПОШТА» в особі Дніпропетровської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «УКРПОШТА» (надалі Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області (надалі Відповідач) про стягнення 21 693,36 грн. за договором №186 від 25.03.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судових засіданнях 28.04.2016, 24.05.2016, 07.06.2016 розгляд справ був відкладений на 24.05.2016, 07.06.2016, 21.06.2016 в звязку з неявкою в судове засідання Відповідача та необхідністю витребувати додаткові документи до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2016, на підставі клопотання Позивача, відповідно до ч.3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України, строк розгляду спору був продовжений до 22.06.2016.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків оплати за надані послуги з курєрської доставки. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір №186 від 25.03.2013, рахунки на оплату за період з березня 2013 року по вересень 2014 року, акти приймання-передачі наданих послуг за період з березня 2013 року по вересень 2014 року.

Позивач керуючись п.п.2.1.3., 3.1. Договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача заборгованість за надані послуги в сумі 13 960,00 грн., три процентів річних в сумі 590,91 грн., інфляційні втрати в сумі 7 143,45 грн.

Відповідач у призначені на 28.04.2016, 24.05.2016, 07.06.2016, 21.06.2016 судові засідання не зявився; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за вказаною у позовній заяві та підтвердженою Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом 10.06.2016 на адресою: 49101, м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, будинок 28-А.

07.06.2016 Відповідач через канцелярію суду подав заперечення вих. №12/12-08/3094 від 23.05.2016 та відзив вих. №12/12-08/3406 від 07.06.2016, в яких заперечив проти задоволення позовних вимог частково, визнав борг у сумі 6 840,00 грн., в іншій частині просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 21.06.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2013 Українське державне підприємство поштового звязку «УКРПОШТА» (Позивач, Виконавець) та Державна інспекція сільського господарства в Дніпропетровській області (Відповідач, Замовник) уклали договір №186 (надалі Договір) відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець взяв на себе зобовязання щодо надання послуг «Курєрська доставка», що включає в себе: забір відправлень в офісі, доставка відправлень в офіс, прийом в офісі поштових відправлень для подальшої відправки звичайним порядком, доставка до офісу поштових відправлень, що надійшли звичайним порядком до відділення звязку (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору, Замовник сплачує надані Виконавцем послуги у безготівковій формі протягом 10 банківських днів з моменту отримання належним чином оформленого рахунку та акту виконаних робіт від Виконавця.

Пунктом 7.1. Договору Сторони встановили, що договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2013, відповідно до ст.631 ЦК України та п.7 ст.180 ГК України Сторони домовились, що умови цього Договору застосовуються до правовідносин, що склалися між Сторонами з 01.01.2013.

Якщо жодна Сторона не виявить бажання про розірвання Договору, він автоматично пролонгується на той же строк та тих же умовах (п.7.2. Договору).

Оскільки матеріали справи не містять будь-яких листів про намір розірвати Договір, а також враховуючи, що відповідно до п.7.1. Договору, він фактично був укладений строком на один рік (з 01.01.2013 по 31.12.2013), Договір був пролонгований ще на один рік, тобто до 31.12.2014.

В період з січня 2013 року по вересень 2014 року Позивач надавав Відповідачу послуги з курєрської доставки, що підтверджується рахунками на оплату за період з березня 2013 року по вересень 2014 року, актами приймання-передачі наданих послуг за період з березня 2013 року по вересень 2014 року.

Вартість наданих Позивачем послуг за період з січня 2013 року по вересень 2014 року склала 16 900,00 грн. (в 2013 році вартість наданих послуг склала 9 780,00 грн., в 2014 році 7120,00 грн.).

При цьому суд зазначає, що акти приймання-передачі наданих послуг за період з березня 2013 року по грудень 2013 року підписані обома Сторонами та скріплені їх печатками.

Отже строк оплати послуг, наданих в 2013 році, виходячи з п.3.1. Договору, станом на 17.01.2014 є таким, що настав.

Акти приймання-передачі наданих послуг за період з січня 2014 року по вересень 2014 року, що містяться в матеріалах справи, підписані лише з боку Позивача.

Проте п.3.1. Договору повязує настання обовязку з оплати наданих послуг лише з фактом отримання актів приймання-передачі наданих послуг та рахунків на оплату.

При цьому в матеріалах справи міститься лист Позивача вих. №06-02-100 від 20.11.2014, який свідчить про вручення 20.11.2014 Відповідачу актів приймання-передачі наданих послуг за 2014 рік та рахунків на їх оплату.

Отже, строк оплати наданих Позивачем в 2014 році послуг курєрської доставки, виходячи з п.3.1. Договору, настав 04.12.2014.

Проте Відповідач оплату наданих Позивачем послуг здійснив частково, в сумі 2 940,00 грн. Відтак сума заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на дату звернення останнього з позовом до суду складала 13 960,00 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків здійснення розрахунку за надані послуги, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 13 960,00 грн. заявлені Позивачем обґрунтовано.

В той же час, з наданих Позивачем документів вбачається, що 05.05.2016 Відповідачем був здійснений поштовий переказ в сумі 1 100 гривень, з призначенням переказу заборгованість за послуги курєрської доставки 2013-2014 роки.

Відповідно до п.4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі рогляду справи.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що Відповідачем сума боргу 1 100,00 грн. була перерахована 05.05.2016, тобто після порушення провадження у справі (08.04.2016), позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 12 860,00 грн., провадження у справі в частині стягнення 1 100,00 грн. основного боргу підлягає припиненню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 590,91 грн. за період прострочення з 03.11.2014 по 31.03.2016, та інфляційні втрати в сумі 7 142,45 грн. за період прострочення з листопада 2014 року по березень 2016 року включно.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати за надані послуги, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме, підлягають стягненню 289,39 грн. 3% річних, 3 602,99 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за 2013 рік (6 840,00 грн.) за заявлений Позивачем період (з 03.11.2014 по 31.03.2016), та 282,51 грн. 3% річних, 3 539,46 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за 2014 рік (7120,00 грн.) за період прострочення з 05.12.2014 по 31.03.2016 (оскільки судом встановлено, що строк здійснення наданих Позивачем послуг за 2014 рік настав 04.12.2014).

Доводи Відповідача, викладені у запереченнях та відзиві на позов спростовуються вищевикладеним, а відтак до уваги судом не приймаються.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 75, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст. 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в частині стягнення з Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, будинок 28-А, ) 1 100,00 грн. основного боргу.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, будинок 28-А, ) на користь Українського державного підприємства поштового звязку «УКРПОШТА» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, будинок 22, ) в особі Дніпропетровської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "УКРПОШТА" (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 62, ) 12 860,00 грн. основного боргу, 7 142,45 грн. інфляційних втрат, 571,90 грн. 3% річних, 1 376,79 грн. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.06.2016.

Суддя ОСОБА_2