ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р.Справа № 915/148/16
Одеській апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 і ОСОБА_3,

(склад колегії суддів сформовано на підставі автоматичного розподілу справ між суддям

секретар судових засідань ОСОБА_4

за участю представників:

Приватного ВКП Швидкість ОСОБА_5 ( на підставі доручення),

ТОВ Торговий дом Миколаївіндодяг ОСОБА_6 (на підставі доручення),

ПАТ Миколаївобленерго ОСОБА_7 ( на підставі доручення),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Приватного виробничого комерційного підприємства Швидкість на рішення господарського суду Миколаївської області від 29.04.2016 р. по справі № 915/148/16 за позовом Приватного виробничого комерційного підприємства Швидкість до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дом Миколаївіндодяг за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАТ Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2016 р. Приватне виробничого комерційне підприємство Швидкість (далі позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дом Миколаївіндодяг (далі відповідач) про стягнення з останнього шкоди у сумі 709 674,63 грн. та судового збору у сумі 10 645,12 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на норми чинного законодавства України та зазначив, що відповідачем завдано шкоду внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка призвела до відключення від електропостачання 17.04.2015 р. по 27.05.2015 р. та з 15.06.2015 р. по 09.07.2015 р., належних позивачу нежитлових будівель виробничого цеху розташованих по вул. Декабристів, 41/24 в м. Миколаєві.

Позивач зазначив, що він є власником виробничих приміщень на території колишнього ВАТ «Завод Кристал», правонаступником якого став ТОВ «Бізнес центр «Кристал». Для забезпечення потреб власних електроустановок уклав з ПАТ «Миколаївобленерго» договір про постачання електричної енергії від 17.04.2007 р. №44/1389, відповідно до якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що його невідємними частинами.

09.10.2014 р. згідно договору купівлі-продажу нежитлових будівель виробничого цеху та земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Бізнес Центр «Кристал» та ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг», ТОВ «Бізнес центр «Кристал» продало ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» нежитлову будівлю виробничого цеху та земельну ділянку, які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул.. Декабристів буд. 41/11.

30.01.2015 р. позивачу стало відомо, що ТОВ «Бізнес Центр «Кристал» свої права основного споживача електроенергії передав ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг», у звязку з чим ТОВ «Бізнес Центр «Кристал» повідомив про розірвання договору про технічне забезпечення електропостачання споживача.

За рішенням господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 р. по справі № 915/856/15 було укладено договір про спільне використання технологічних мереж між постачальником електричної енергії та відповідачем.

Відповідач пропонував укласти позивачу договір про технічне забезпечення електропостачання споживача, надіславши проект договору, проте позивач відмовився від його підписання, оскільки договір не відповідає вимогам чинного законодавства України.

28.04.2015 р. представниками ПАТ «Миколаївобленерго» було проведено контрольний огляд обєкта електропостачання за адресою: м. Миколаїв, вул.. Декабристів буд. 41/11, яким встановлено факт припинення постачання електроенергії позивача.

13.07.2015 р. живлення електроустановок позивача було відновлено.

Позивач також у позові зазначив, що його основна господарська діяльність полягає у виробництві комплектуючих, запасних частин для автотранспорту, металочерепиці та їх реалізації. Однак приймаючи до уваги, що відповідачем було двічі здійснено відключення позивача від електропостачання, то у позивача був простій. Під час простою не маючи змоги отримувати доход, позивач сплачував працівникам заробітну плату за час простою, оскільки простій відбувся не з вини працівників.

Таким чином, позивачем понесені матеріальні збитки у розмірі 81 500,03 грн. по сплаті заробітної плати працівникам, витрати упущеної вигади за договорами, які позивач укладав з контрагентами у розмірі 243 393,80 грн., від сплати штрафів у сум 258 648,52 грн., від сплати відсотків за кредитними договорами у сумі 30 232,28 грн., збитків на оплату на вантажні перевезення автомобільним транспортом за договором №01 від 05.05.2015 р. на суму 5 600,00 грн. та понесених витрат на виготовлення товару за договором №10 від 10.04.2015 р. на суму 90 300,00 грн.

Тобто загальна сума завданої відповідачем шкоди складає 709 674,63 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на ст.ст.22 ,623 і 1166 ЦК України та ст. ст. 224-225 ГК України.

Позивач, також просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ «Миколаївобленерго». (т. 1 а.с. 3-15)

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.02.16 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 915/148/16, а також залучено до участі у справі, в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ПАТ «Миколаївобленерго» (далі третя особа або ПАТ «Миколаївобленерго»). (т. 1 а.с.1)

14.03.2016 р. третя особа подала до господарського суду першої інстанції пояснення по суті спору в яких зазначила, що поставка електроенергії на обєкт позивача здійснюється через електромережі основного споживача відповідача. Відмовляючи субспоживачу здійснювати транзит електричної енергії через свої технологічні мережі, відповідач використовує своє монопольне положення й перешкоджає нормальному енергозабезпеченню позивача.

Крім того, ПАТ «Миколаївобленерго» зазначило, що відповідач ігноруючи вимоги закону здійснив відключення позивача від електроживлення у період з 17.04.2015 р. по 27.05.2015 р. та з 15.06.2015 р. по 09.07.2015 р.

В судовому порядку було встановлено факт протиправного відключення відповідачем позивача від електропостачання. В ході розгляду справи № 915/886/15 позивачу відновлено постачання електроенергії.

Таким чином, факт неправомірності обмеження постачання електричної енергії на обєкт позивача, викладені у позові позивача до відповідача про відшкодування збитків, є достовірними та підтвердженими в ході розгляду господарських справ № 915/886/15, № 915/864/15, № 915/856/15. (т. 2 а.с. 35-37)

29.03.2016 р. позивач до суду першої інстанції подав клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову в порядку ст. 67 ГПК України. В якому просив накласти заборони на відчуження відповідачем будь-якого іншого рухомого та не рухомого майна, що є у власності та накласти арешт на всі рахунки відповідача. (т. 2 а.с. 83)

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.03.16 р. заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі рахунки, що належать відповідачу. (т. 2 а.с. 100-101)

17.03.2016 р., 06.04.2016 р. відповідач до місцевого господарського суду подав відзив на позов, в якому зазначив, що позивачу було відомо, що договір про технічне забезпечення електропостачання, буде розірвано з 01.02.2015 р., що вбачається з рішення від 13.07.2015 р. по справі № 915/864/15, однак позивач не звернув на це увагу.

Відповідача стверджує, що з зазначеного рішення також вбачається, що позивач отримав пропозицію відповідача про укласти договір про технічне забезпечення електропостачання, проте відмовився його укладати, зазначивши про його не відповідність типовому договору. У звязку з чим відповідач вважає, що договір не укладено саме з вини позивача.

Посилаючись на справу № 915/614/15 відповідач зазначив, що в рішенні не встановлено факт порушення відповідачем.

Відповідач послався на постанову Верховного суду України від 18.03.2015 р. по справі № 5017/3760/2012.

Крім того, відповідач зазначив, що позивач надав суду протокол № 063 засідання Комісії Інформаційно-консультативного центру від 10.07.2015 р. (далі Протокол № 063), згідно з яким встановлено факт відключення у наслідок неправильної роботи комутаційного апарату з вини відповідача. Проте позивач не надав суду будь-якого документу на підставі якого було прийнято Протокол № 063. Експертиз технічного стану не проводилось.

Щодо протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду та збитки потерпілої сторони, то з цього приводу відповідач послався на п. 4 Розяснень арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів повязаних з відшкодуванням шкоди» від 01.04.1994 р. № 02-5/215. (т. 2 а.с. 120-126)

11.04.2016 р. третя особа подала до місцевого господарського суду заперечення на відзив відповідача, в якому зазначила, що доводи відповідача є необґрунтованими та недоведеними. (т. 2 а.с. 139-142)

13.04.2016 р., 19.04.2016 р. та 27.04.2016 р. відповідач до місцевого суду письмові пояснення в яких зазначив, що відсутній причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою. Відповідач зазначив, що наведені данні у фінансових та бухгалтерських документах є інформацією про господарську діяльність підприємства, зокрема про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітній період. Позивачем не надано фінансової звітності щодо відсутності у підприємства коштів для оплати зобовязань перед ТОВ «Югсталь», позивачем не надано доказів наявності реальних збитків зі сплати штрафних санкцій за договором з ТОВ «Югсталь» на суму 250 593,27 грн. Також позивачем не надано суду доказів наявності упущеної вигоди та супереч ст. 225 ГК України, відніс всю суму договору до упущеної вигоди. Крім того, відповідач зазначив, що Протокол №063 не є допустимим доказом на підтвердження факту наявності протиправної поведінки відповідача.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 29.04.2016 р. (повний текст якого підписано суддею Ковалем С.М. 06.05.2016 р.) яким у задоволенні позову відмовлено.

У рішенні з посиланням на чинне законодавство України суд зазначив, що з матеріалів справи не в можливе встановити неправомірність дій або бездіяльність (протиправну поведінку) відповідача щодо припинення подачі електричної енергії, тому вина відповідача у вчиненні дій, що призвели при виключенні електричної енергії, так само як і наявність причинного зв'язку між його поведінкою та завданням збитків, не є доведеною.

Судом були зясовані обставини, що свідчать про відсутність неправомірних дій або бездіяльності відповідача в завданні позивачу шкоди, а отже встановлена відсутність причинного звязку між діями відповідача та завданням шкоди позивачу.

Крім того, суд прийняв до уваги правову позицію Верховного Суду України у справах про відшкодування шкоди (постанова Верховного Суду України від 20.06.2011 у справі №2/121-30/118, від 22.01.2013 у справі №3-72гс12). (т. 2 а.с. 230-236)

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у який просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Скаржник в обґрунтування вимог викладених в апеляційній скарзі, зазначив, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме п. 4, 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.02.2012 р. «Про судове рішення».

Також, скаржник вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, яке полягає у тому, що суд першої інстанції приймаючи рішення не звернув увагу на два рішення суду від 13.07.2015 р. по справі 915/864/15 та №915/886/15, якими встановлено протиправну поведінку відповідача, яка виразилась у незаконному відключенні Позивача від енергопостачання;

- наявність численних актів, складених представниками ПАТ «Миколаївобленерго», що свідчать про встановлення факту не законних відключень та листів, спрямованих Відповідачу. Тому як відповідно до п. 7.5 ПКЕЕ Відповідач, як основний споживач електричної енергії через мережу якого живиться Позивач, мав узгодити відключення з енергопередавальною організацією - ПАТ «Миколаївобленерго»;

- проігнорував як доказ протокол засідання Комісії Інформаційно-консультаційного центру від 10.07.2015р., за участю представників владних повноважень НКРЕ та Держенергонагляду, в якому встановлені факти грубого порушення Відповідачем низки Правил користування електричною енергією. А саме пунктів 1.5; 1.7; 5.19; 5.22; 6.28: 6.32: 6.33: 8.12: 8.1.4: 8.2: 8.4.1; підпунктів 4,5,20,24 пункту 10.2 ПКЕЕ.

У висновку вказаного протоколу зазначено, що Відповідач несе повну відповідальність за недовідпуск електричної енергії Позивачу відповідно до договору про постачання електричної енергії від 11.03.2015р. №44/5805, які згідно вимог п.1.8 ПКЕЕ необхідно виконувати з дати його підписання незалежно від наявності інших умов договорів, а саме: про спільне використання технологічних електричних мереж та про технічне забезпечення електропостачання споживача;

Суд не звернув уваги навіть на власні приписи відповідача від 06.04.2015р. (вих. № 24) та №2 від 15.04.2015р. з погрозами, а також акт від 29.04.2015 року про відключення - підключення Позивача, який ініціював сам Відповідач;

14.03.2016р. у судове засідання третьою особою було надане вичерпне пояснення від 10.03.2016р. за вих. №1306/10-12ю щодо дій Відповідача крізь призму правил та норм, що регулюють взаємовідносини постачальника електричної енергії, споживача та субспоживача. Проте вказані пояснення також не були враховані судом.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суд від 23.05.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.06.2016 р. о 10:00 год., про що сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

16.06.2016 р. відповідач до суду апеляційної інстанції подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що проти апеляційної скарги заперечує та вважає її не обґрунтованою.

21.06.2016 р. третя особа надала суду відзив на апеляційну скаргу в якому підтримала цю скаргу та просила її задовольнити.

Слід зазначити, що у відзиві вказано, що до нього додається копія рішення Господарського суду Миколаївської області від 30.05.2016р. по справі №915/328/16, на яке посилається ця особа у відзиві, однак ця копія додана до відзиву не була, що визнав представник третьої особи, який, як і ніші учасники процесу підтвердили, що станом на 21.062016 р. це судове рішення не набуло законної сили.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів.

Представник скаржника в усних поясненнях наданих суду підтримав скаргу і просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, задовольнити його позов повністю.

Представник третьої особи, в усних поясненнях наданих суду підтримав позицію скаржника.

Представник відповідача в усних поясненнях наданих суду просив, рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Переглянувши згідно приписів ст. 101 ГПК України справу повторно, в повному обсягу, заслухавши усні пояснення учасників процесу, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, у відзиві на неї, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено місцевим судом, позивач - Приватне виробничо-комерційне підприємство Швидкість є власником виробничих приміщень, розташованих на території колишнього ВАТ Завод Кристал, правонаступником якого став ТОВ Бізнес центр Кристал.

З матеріалів справи вбачається, що 17.04.2007 р. між позивачем (за договором споживач) та ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», правонаступником якого є третя особа ПАТ Миколаївобленерго (за договором постачальник), укладено договір про постачання електричної енергії за № 44/1389 (далі договір № 44/1389).

Відповідно до умов укладеного договору № 44/1389 постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 300,00 кВт., а споживач оплачує постачальнику вартість використаної енергії.

Матеріали справи свідчать, що 30.01.2015 позивачу стало відомо, що ТОВ «Бізнес Центр «Кристал» свої права основного споживача електроенергії передав ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг», у звязку з чим ТОВ «Бізнес Центр «Кристал» повідомив позивача про розірвання договору про технічне забезпечення електропостачання споживача.

З наявної в матеріалах копії акту від 29.04.2015 р. складеного та підписаного представниками позивача та відповідача вбачається, що 17.04.2015 р. о 10.50 позивача було відключено від живлення через мережі власника (відповідача), автоматичним вимикачем АВМ-10. (т. 2 а.с. 193)

Матеріали справи свідчать, що 27.05.2015 р., представниками відповідача та позивача було складено акт про відновлення електропостачання позивача в якому відповідач, як власник мереж зазначив про численні порушення з боку позивача вимог правил субспоживання, при цьому позивач своїх заперечень щодо незгоди з цими зауваженнями (констатації вказаних фактів) в акті не вказав, тобто фактично погодився з ними. (а.с.199, т.2)

З матеріалів справи також вбачається, що в той же день, тобто 27.05.2015р. уповноваженими представниками третьої особи, відповідача та позивача складено акт контрольного огляду, в якому зазначено, що проведено позаплановий контроль огляду електроустановок споживача позивача та зафіксовано факт подачі витоку відповідачем. (т. 2 а.с. 194)

З викладеного вбачається, що електропостачання належного позивачу обєкту не здійснювалось у період з 17.04.2015 р. по 27.05.2015 р., у звязку з відключенням відповідачем позивача від живлення через мережі відповідача.

З наявної в матеріалах справи копі протоколу № 063 засідання комісії інформаційно-консультативного центру від 10.07.2015 р. (далі протокол № 063) вбачається, що на цьому засіданні розглядалось звернення позивача щодо укладання договорів передбачених вимогами ПКЕЕ та причини припинення постачання електричної енергії субспоживача.

З цього протоколу також вбачається, що вказана комісія встановила факт припинення комутаційними апарата ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» постачання електропостачання субспоживачу ПВКП «Швидкість» з причин невідповідності технічного стану комутаційного апарату ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» (відповідача).

За результати розгляду засідання комісія ухвалила вказати ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» про порушення умов існуючого договору про постачання електричної енергії від 11.03.2015 р. № 44/5805 та вимог ПКЕЕ, терміново усунути всі недоліки в частині укладання договорів та умов забезпечення електропостачання субспоживача ПВКП «Швидкість», у взаємовідносинах зі субспоживачем ПВКП «Швидкість» діяти в межах норм законодавства, ПКЕЕ та умов договорів. (т. 1 а.с. 38)

Проте аналізуючи зміст цього протоколу суд апеляційної інстанції доходить висновку, що з нього не можна встановити про який факт (факти) припинення позивачем електропостачання відповідача в ньому ідеться, а саме за вищезазначений період з 17.04.2015р. по 27.05.2015р. або якесь інше відключення за інший період.

Водночас аналіз змісту цього протоколу надає можливість суду апеляційної інстанції зробити висновок, що зазначене в ньому відключення відбулось з припини невідповідності технічного стану викликаної дією комунікаційних апаратів, тобто мало місце невідповідність технічного стану обладнання, однак причини цієї невідповідності та чия конкретно вина в її виникненні у порушення приписів ПКЕЕ, у цьому протоколі невідображена (не встановлена).

Слід зазначити, що з вищенаведеного акту від 27.05.2015 р. складеного представниками відповідача та позивача і наявного в матеріалах справи листування відповідача з позивачем та третьою особою вбачається, що відповідач неодноразово звертався до вказаних адресатів з повідомленнями про необхідність ремонту обладнання на лінії позивача та неможливості передачі через його сіті необхідного позивачу обєму енергії.

З викладеного можливо зробити висновок, що відключення позивача від енергопостачання у період з 17.04.2015р. по 27.05.2015р. відбулось у звязку з технічною несправністю обладнання відповідача на лінії позивача, тобто відповідач здійснив відключення позивача з обєктивних зумовлених цією несправністю причин, а не за своїм субєктивним нічим не обґрунтованим бажанням.

Наявна у матеріалах справи ухвала господарського суду Миколаївської області від 10.07.2015р по справі № 915/886/15, на яку позивач посилався у позові і посилається в апеляційній скарзі в якості доказу підтвердження відключення його відповідачем від енергопостачання, на переконання суду апеляційної інстанції не може прийматись як належний доказ, оскільки, як вбачається зі змісту цієї ухвали місцевий суд не встановлював фактів відключення, і припинив провадження у справі посилаючись на те, що позивач спочатку зазначав у позові про факт відключення а потім у заяві визнав що відповідач здійснив підключення, тобто в ухвалі викладена позиція позивача з цього питання, а не висновки суду які є можливо було вважати встановленими обставинами при розгляді цього спору у розумінні ст.35 ГПК України.

Так, з вказаної ухвали суду від 10.07.2015 р. вбачається, що позивач надав до суду пояснення в яких зазначав, що «… 09.07.2015р. відбувся контрольний огляд об'єкта ПВКП "Швидкість" (м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/24) за участю старшого інспектора Держенергонагляду у Миколаївській області Скакуна О.Г., представників ПАТ "Миколаїводленерго", ПВКП "Швидкість". В результаті перевірки на вимогу Інспекції Держенергонагляду у Миколаївській області було ввімкнено автоматичний вимикач АВМ-10 в ТП-2 і залишено у ввімкненому стані. На підставі проведеного контрольного огляду в порядку п. 3.33 ПКЕЕ був складений акт про проведені роботи із зазначенням результатів обстеження. Аналогічний акт контрольного огляду був складений 15.06.2015р. Також, 13.07.2015 уповноваженими представниками ПАТ «Миколаївобленерго» у присутності відповідальних за електрогосподарства ПВКП «Швидкість», ТОВ «ТД «Миколаївіндодяг» був проведений позаплановий контрольний огляд об'єкт електропостачання ПВКП «Швидкість» за адресою: м. Миколаїв вул. Декабристів, 41, про що складений відповідний акт. В результаті перевірки був зафіксований факт подачі електроенергії на об'єкт ПВКП «Швидкість»».

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вищезазначені позивачем акти на які, як вбачається з вищевказаної ухвали, посилався позивач в обґрунтування своєї позиції, в матеріалах справи, що є предметом цього апеляційного провадження, відсутні, тобто ці обставини у порушення приписів ст. ст. 33 і 34 ГПК України обєктивно не підтверджені позивачем будь-якими належними та достатніми доказами і відповідно не доводять факт припинення енергопостачання позивача, в інший зазначений ним у позові період з 15.06.2015 р. по 09.07.2015 р.,

Наявні у справі наказ №34 та Акт 32 (а.с. 148,149, т.1 ), у яких йдеться про зупинення енергопостачання з 15.06.2015 також не можна визнати належними доказами у розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки ці документи складені позивачем в односторонньому порядку.

Також не можна визнати належними доказами такого відключення наявні у справі письмові пояснення третьої особи (а.с.35 т. 2) оскільки, ці пояснення складені третьою особою в односторонньому порядку і не підтверджуються відповідними актами та іншими передбаченими законодавством належними документами.

З наявної в матеріалах справи копії рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.07.2015 по справі № 9115/864/15 (на яку позивач посилався у позові і посилається в апеляційній скарзі в якості доказу підтвердження відключення його відповідачем від енергопостачання) порушеній за позовом Приватного виробничо - комерційного підприємства "Швидкість", до ТОВ "Торговий дом "Миколаївіндодяг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго", про зобов'язання укласти договір про технічне забезпечення електропостачання, вбачається, що суд визнав укладеним Договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 2015-Е8 від 01.05.2015 на умовах поданого Приватним виробничо - комерційним підприємством "Швидкість" проекту цього договору. (т. 1 а.с. 30-36)

Проте, з зазначеного рішення не вбачається, що під час розгляду цієї справи №915/864/15 встановлювався факт наявності чи відсутності протиправної поведінки відповідача з відключення позивача від електропостачання (як це зазначає скаржник в апеляційні скарзі), оскільки суть спору полягала у тому, щоб визнати договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 2015-Е8 від 01.05.2015 на умовах поданого Приватним виробничо-комерційним підприємством "Швидкість" проекту цього договору укладеним і в цьому рішенні суд не дійшов висновку та не встановив обставини, які згідно приписів ст. 35 ГПК України не повинні доказуватись при вирішенні цього спору, що дійсно мало місце відключення від енергопостачання відповідача з вини позивача, в т.ч. в періоди з 17.04.2015р. по 27.05.2015р. та з 15.06.2015 р. по 09.07.2015 р.

Посилання скаржника та третьої особи на факти встановлені рішенням Господарського суду Миколаївської області від 30.05.2016р. по справі №915/328/16 факти, які нібито підтверджують протиправну поведінку відповідача та виникнення у звязку з цим у позивача збитків, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки станом на 21.062016р. о 10:10. (тобто на час розгляду цієї справи апеляційним судом) судове рішення не набуло законної сили.

Викладене свідчить, що матеріалами справи доведено факт відключення позивачем відповідача від енергопостачання лише в період з 17.04.2015 по 27.05.2015, однак при цьому як встановлено судом вище відповідач здійснив відключення позивача з обєктивних зумовлених цією несправністю причин та не доведено (відсутні належні докази) факт такого відключення в інший зазначений позивачем період, а саме з 15.06.2015 по 09.07.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відшкодування збитків є одним з видів цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкідливий результат такої поведінки - збитки, їх розмір; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанови від 20.06.2011 у справі № 2/121-30/118 та від 22.01.2013 у справі №3-72гс12).

Враховуючі вищенаведені встановлені судом апеляційної інстанції обставини, тобто те, що матеріалами справи доведено факт відключення позивачем відповідача від енергопостачання лише в період з 17.04.2015 р. по 27.05.2015 р., однак при цьому відповідач здійснив відключення позивача з обєктивних зумовлених цією несправністю причин та не доведено (відсутні належні докази) факт такого відключення в інший зазначений позивачем період, а саме з 15.06.2015 по 09.07.2015 та вищенаведені приписи норм матеріального права, суд апеляційної інстанції доходить до висновку щодо недоведеності позивачем в порушення приписів ст. ст. 33 і 34 ГПК України належними, достатніми та достовірними доказами своїх позовних вимог ( вказаних у позові обставин) та наявності всіх обовязкових складових для притягнення відповідача до цивільної відповідальності у вигляді стягнення з нього зазначених позивачем у позові збитків.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 22.03.2012 р. Про судове рішення рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному зясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На переконання суду апеляційної інстанції, місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи дав у відповідності до приписів ст. 43 ГПК України повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального права, дотримавшись при цьому вимог та приписів господарсько-процесуального законодавства, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, як зазначалось вище, не підтверджені належними доказами, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 33, 34, 43 99, 101-105 ГПК України Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 29.04.2016 р. по справі № 915/148/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного виробничого комерційного підприємства Швидкість - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у двадцятиденний строк в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: М.А. Мирошниченко

Судді Т.А. Величко

ОСОБА_3