номер провадження справи 4/35/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 Справа № 908/1141/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок Схід-Запчастина (86115, м. Макіївка, вул. Магістральна, буд. 204, прим. 1; адреса для листування: 69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенко-Карого, буд. 47, кім. 12)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКОМОСТ (69005, АДРЕСА_1)

про стягнення 2 516,38 грн. заборгованості за договором поставки товару з відстрочкою платежу № 11/03-1 від 03.11.2014 р., 3724,50 грн. пені, 1 101, 64 грн. штрафу, 3 828,80 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 1 918,03 грн. 24 % річних

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача не з'явився;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність від 26.08.2015 р.;

26.04.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулося ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок Схід-Запчастина, м. Макіївка з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКОМОСТ, м. Запоріжжя про стягнення 2 516,38 грн. заборгованості за договором поставки товару з відстрочкою платежу № 11/03-1 від 03.11.2014 р., 3724,50 грн. пені, 1 101, 64 грн. штрафу, 3 828,80 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 1 918,03 грн. 24 % річних .

Ухвалою від 26.04.2016р. порушено провадження у справі № 908/1141/16, справі присвоєно номер провадження 4/35/16, судове засідання призначено на 25.05.2016р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору. У звязку із неявкою в судове засідання представника відповідача, розгляд справи, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладався до 21.06.2016р.

В судовому засіданні 21.06.2016р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника відповідача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Позивач в судове засідання 21.06.2016р. не з'явився, проте 25.05.2016р. на адресу господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява, в якій останній просив розглянути справу №908/1141/16 за відсутності уповноваженого представника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок Схід-Запчастина, у зв'язку з тим, що позивач не має можливості направити уповноваженого представника позивача в судове засідання призначене на 21.06.2016р.

Розглянувши подану заяву, заслухавши думку представника відповідача цього приводу, судом клопотання про відкладення розгляду справи задоволено.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві, які позивач підтримав в судовому засіданні 25.05.2015р. Відповідно до позову, позивач на підставі договору про поставки товару з відстрочкою платежу № 11/03-1 від 03.11.2014 р., ст., ст. 509, 525, 526, 625, 692 ЦК України та ст. ст. 173, 193 ГК України, просить позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКОМОСТ, м. Запоріжжя суму 2 516,38 грн. заборгованості, 3724,50 грн. пені, 1 101, 64 грн. штрафу, 3 828,80 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 1 918,03 грн. 24 % річних.

Відповідач позовні вимоги в частині стягнення 2 516,38 грн. заборгованості за договором поставки товару з відстрочкою платежу № 11/03-1 від 03.11.2014 р., 3 828,80 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 1 918,03 грн. 24 % річних визнав в повному обсязі, про що повідомив у відзиві. Щодо вимог про стягнення з відповідача 3724,50 грн. пені та 1 101, 64 грн. штрафу заявив клопотання про застосування позовної давності, на підставі п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, а саме за період з 17.12.2014р. по 25.04.2015р., у зв'язку з чим просив в частині стягнення 1 101, 64 грн. штрафу відмовити повністю, в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання визнав суму пені в розмірі 2027, 69 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені просив відмовити та застосувати позовну давність.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача в судових засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

03.11.2014 р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок Схід-Запчастина (позивачем у справі) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКОМОСТ (відповідачем у справі) був укладений Договір поставки товару з відстрочкою платежу № 11/03-1 (далі за текстом Договір).

За умовами Договору позивач (Постачальник) зобовязався постачати, а відповідач (Покупець) приймати та оплачувати у встановлені Договором строки партії автомобільних деталей та/або приладдя для автотранспортних засобів, сільськогосподарських машин та/або устаткування для сільськогосподарських машин (товар) на умовах, обумовлених в договорі (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору оплата за отриманий від Постачальника товар здійснюється Покупцем на умовах відстрочки платежу протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня отримання товару. Датою отримання товару вважається дата, зазначена в видатковій накладній. Сторони домовились, що отримання товару є достатньою підставою для його оплати та не потребує додатково надання Постачальником Покупцю рахунку на оплату товару.

Як встановлено судом в ході судового вирішення спору, на виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар, передбачений умовами договору, що підтверджується видатковими накладними за цей період, а саме:видатковими накладними: №№: ЗП-0000061 від 07.11.2014 р. на суму 3360,58 грн., ЗП-0000092 від 17.11.2014 р. на суму 3742,60 грн., ЗП-0000129 від 26.11.2014 р. на суму 3600,00 грн., ЗП-0000130 від 26.11.2014 р. на суму 3600,00 грн., ЗП-0000131 від 26.11.2014 р. на суму 3742,60 грн., ЗП-0000132 від 26.11.2014 р. на суму 73,78 грн., а всього на загальну суму 18119,56 грн.

Вище зазначені видаткові накладні за спірний період підписані уповноваженими особами позивача та відповідача і скріплені відбитками печаток підприємств.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, факт поставки позивачем відповідачу товару згідно умов Договору № 11/03-1 від 03.11.2014 р. доведений відповідними видатковими накладними, які узгоджені сторонами та підтверджують факт прийняття відповідачем товару без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи скріплені печатками сторін на вказаних видаткових накладних. (Оригінали зазначених документів досліджувалися судом в судовому засіданні, належним чином посвідчені копії залучені до матеріалів справи).

Крім того, факт отримання товару підтверджується довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей встановленої форми, а саме за №№ 440 від 7.11.2014 р., 444 від 17.11.2014 р., 453 від 26.11.2014 р., копії зазначених документів долучені до матеріалів справи, оригінали оглянуті в судовому засіданні.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання згідно умов Договору виконав у повному обсязі та належним чином.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобовязаний сплатити повну ціну переданого товару.

Якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором у строк, визначений відповідно до статті 530 ЦК України. (частина 1 статті 693 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що в порушення умов Договору відповідач у встановлені строки та в повному обсязі з позивачем не розрахувався. Оплату за поставлений товар, що поставлявся позивачем за умовами Договору № 11/03-1 від 03.11.2014 р., відповідач здійснив частково в сумі 15603,18 грн. Решту суми боргу відповідач не сплатив.

Таким чином, відповідач порушив взяті на себе за умовами Договору № 11/03-1 від 03.11.2014 р. зобовязання та вимоги чинного законодавства, у звязку із чим станом на час вирішення справи в судовому засіданні за ним рахується заборгованість за поставлений товар в сумі 2 516,38 грн.

11.03.2015 р. позивачем на адресу відповідача був направлений лист вих. № 24 з вимогою оплати у десятиденний термін заборгованості, яка виникла за Договором поставки товару з відстрочкою платежу № 11/03-1 від 03.11.2014 р.

Відповідачем лист залишено без відповіді та задоволення.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобов'язання відповідача оплатити поставлений товар не припинено.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України закони України підлягають обов'язковому виконанню на всій території України всіма юридичними та фізичними особами.

Статтею 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, факт наявності заборгованості перед Торгівельний Будинок Схід-Запчастина за договором № 11/03-1 від 03.11.2014 р. у розмірі 2 516,38 грн. підтверджується фактичними обставинами справи.

Відповідач позовні вимоги про стягнення 2 516,38 грн. заборгованості за договором поставки товару з відстрочкою платежу № 11/03-1 від 03.11.2014 р. визнав в повному обсязі, про що повідомив у відзиві та заявив в судовому засіданні 21.06.2016р.

Згідно з ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Господарський суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо це суперечить законодавству або порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що уразі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову, за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує права та інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову, в частині стягнення основної заборгованості, у звязку з чим прийняти рішення про задоволення позовної заяви в частині стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКОМОСТ, м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок Схід-Запчастина, м. Макіївка 2 516,38 грн. заборгованості за договором поставки товару з відстрочкою платежу № 11/03-1 від 03.11.2014 р.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання малу бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 7.3.Договору, який передбачає, що у разі порушення строків оплати Товару Покупець протягом 2-х робочих днів з моменту отримання вимоги Постачальника зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний календарний день прострочення протягом усього часу прострочення, також відповідно до ст. 625 ГК України 24% річних від простроченої суми протягом усього часу прострочення, за користування грошовими коштами Постачальника, починаючи з дня початку прострочення включаючи день фактичної оплати (зарахування на банківський рахунок Постачальника) суми заборгованості, а потім сплатити суму основного боргу. Крім вищезазначених пені та річних у випадку прострочення платежу строком понад 30 календарних днів, Покупець зобов'язаний оплатити додатково штраф у розмірі 10% від простроченої суми. Нарахування пені і штрафу за прострочення оплати товару припиняється через двадцять чотири місяці з дня коли грошове зобов'язання мало бути виконано.

За невиконання грошових зобов'язання за Договором № 11/03-1 від 03.11.2014 р. позивачем предявлена до стягнення пеня в розмірі 3724,50 грн.

Приписами статті 223 ГК України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України.

Статтею 258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до пункту 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання,

позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Частинами 3 і 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з даним позовом 26.04.2016р. (вих. №41 від 25.04.2016р.), тобто позивач має право ставити питання про стягнення на його користь з відповідача штрафу та пені за попередній рік до дня подання позову, тобто починаючи з 26.04.2015р.

Відповідачем подана заява про застосування наслідків пропущення строку позовної давності, щодо стягнення пені за період з 17.12.2014р. по 25.04.2015р.

Згідно зі ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові . Позовна давність застосовується судом за заявою сторони в спорі, зробленому до ухвалення судом рішення у справі.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності за вимогою про стягнення пені, за період 17.12.2014р. по 25.04.2015р. і вважає за необхідне застосувати наслідки спливу строку позовної давності у вигляді відмови у позові в цій частині позовних вимог.

Таким чином, судом перевірений контррозрахунок пені за прострочення оплати отриманого товару за загальний період з 26.04.2015р. по 04.03.2016р., та встановлено, що відповідачем він виконаний не вірно, оскільки при розрахунку пені відповідачем були допущені арифметичні помилки.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, суд вважає, що за неналежне виконання грошових зобовязань за договором № 11/03-1 від 03.11.2014 р., з відповідача підлягає стягненню пеня, за загальний період з 26.04.2015р. по 04.03.2016р., з урахуванням здійснених відповідачем оплат, в розмірі 2 030,18 грн., а саме за видатковою накладною №ЗП-0000129 від 26.11.2014 р., за період з 26.04.2015р. по 08.06.2015р. в сумі 176, 39 грн., за видатковою накладною № ЗП-0000130 від 26.11.2014 р., за період з 26.04.2015р. по 28.08.2015р. в сумі 473, 07 грн., за видатковою накладною № ЗП-0000131 від 26.11.2014 р., за період з 26.04.2015р. по 04.03.2016р. в сумі 1348, 23 грн. та за видатковою накладною № ЗП-0000132 від 26.11.2014 р., за період з 26.04.2015р. по 04.03.2016р. в сумі 32, 49 грн.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну оплату товару підлягає задоволенню частково, за загальний період з 26.04.2015р. по 04.03.2016р., в сумі 2 030,18 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені судом застосувуються наслідки спливу строку позовної давності та судом відмовляється у позові в цій частині позовних вимог.

Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 1 101, 64 грн. штрафу, за прострочення оплати товару.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

В п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. міститься вказівка, що чинним законодавством не виключена можливість встановлення в укладеному сторонами договорі застосування до грошового зобовязання не тільки пені, а й іншого виду неустойки штрафу, притому і як самостійного заходу відповідальності, і як такого, що застосовується поряд з пенею.

У відповідності до п. 7.3 Договору сторони передбачили, що у випадку прострочення платежу строком понад 30 календарних днів, Покупець зобов'язаний оплатити додатково штраф у розмірі 10% від простроченої суми.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності за вимогою про стягнення штрафу, і вважає, у відповідності до вищевикладених норм законодавства, за необхідне застосувати наслідки спливу строку позовної давності у вигляді відмови у позові в частині позовних вимог щодо стягнення штрафу за Договором № 11/03-1 від 03.11.2014 р.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалося раніше умовами п. 7.3 Договору сторони передбачили сплату річних відсотків в розмірі 24 %.

Сума втрат від інфляції грошових коштів за прострочення виконання грошового зобовязання, згідно розрахунку позивача, становить 3 828,80 грн., а сума 24 % річних, згідно розрахунку позивача, становить 1 918,03 грн. Розрахунки судом перевірені та визнані такими, що виконані вірно.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача втрат від інфляції грошових коштів та 24 % річних підлягає задоволенню 3 828,80 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 1 918,03 грн. 24 % річних.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з ТОВЕКОМОСТ на користь ТОВ Торгівельний Будинок Схід-Запчастина 2 516,38 грн. заборгованості, 2 030,18 грн. пені, 3 828,80 грн. втрат від інфляції грошових коштів та 1 918,03 грн. 24 % річних. В задоволенні решти позовних вимог відмовляється.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у доведені спору до суду, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок Схід-Запчастина, м. Макіївка до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКОМОСТ, м. Запоріжжя задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЕКОМОСТ (69005, АДРЕСА_1, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торгівельний Будинок Схід-Запчастина (86115, м. Макіївка, вул. Магістральна, буд. 204, прим. 1; адреса для листування: 69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенко-Карого, буд. 47, кім. 12, ) 2 516 (дві тисячі п'ятсот шістнадцять) грн. 38 коп. заборгованості, 2 030 (дві тисячі тридцять) грн. 18 коп. пені, 3 828 (три тисячі вісімсот двадцять вісім) грн. 80 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 1 918 (одну тисячу дев'ятсот вісімнадцять) 03 коп. 24 річних відсотків та 894 (вісімсот дев'яносто чотири) грн. 15 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 23 червня 2016 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.