УХВАЛА

23.06.2016Справа № 5011-3/1303-2012

За скаргою Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення

залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»

на дії Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління

юстиції у м. Києві

У справі за позовом Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення

залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна транспортна

компанія»

Про стягнення 400 148,31 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від скаржника Ковтонюк Ю.А. - по дов. № б/н від 22.01.2016

від боржника Юрчук О.Ю, - по дов. № б/н від 27.05.2016

від ВДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста Києва № 5011-3/1303-2012 від 13.03.2012 частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна транспортна компанія» на користь Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» 367 665,66 грн. боргу по орендній платі, 23 007,57 грн. пені, 4 601,51 грн. - 3% річних, 7 905,49 грн. витрат по сплаті судового збору.

26.03.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва № 5011-3/1303-2012 від 13.03.2012 було видано відповідний наказ.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2012 рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2012 у справі № 5011-3/1303-2012 залишено без змін.

07.06.2016 на адресу суду надійшла скарга позивача на дії Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, відповідно до якої просить суд

- визнати дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2013 ВП № 33328787 неправомірними;

- визнати постанову Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2013 ВП № 33328787 незаконною;

- скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2013 ВП № 33328787;

- направити до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районною управління юстиції у м. Києві для подальшого виконання наказ Господарського суду міста Києва від 26.03.2012 № 5011-3/1303-2012 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна транспортна компанія» на користь Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» 367 665,66 грн. боргу по орендній платі, 23 007,57 грн. пені, 4 601,51 грн. - 3% річних, 7 905,49 грн. витрат по сплаті судового збору.

Скаржник в обґрунтування скарги посилається на те, що постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2015 провадження у справі № 49/176-б про банкрутство ТОВ «Універсальна транспортна компанія» припинено та зазначено, що у зв'язку з цим всі прийняті судом у цій справі процесуальні документи втрачають юридичну силу.

Скаржником до скарги подано клопотання про відновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 5011-3/1303-2012 від 08.06.2016 скаргу призначено до розгляду на 23.06.2016.

Скаржником 22.06.2016 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення.

Скаржник в судовому засіданні 23.06.2016 вимоги скарги підтримав повністю.

Боржник в судовому засіданні 23.06.2016 просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки скаржником пропущений строк на звернення зі скаргою на дії органу ДВС.

ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві в судове засідання 23.06.2016 представника не направив, письмових пояснень з приводу вимог скарги не подав.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, встановив:

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 п. 1 статті 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 17 Закону примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Матеріали справи свідчать, що Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» звернулось з відповідною заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 5011-3/1303-2012 від 26.03.2012 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 09.07.2012.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

12.07.2012 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП № 33328787 про відкриття виконавчого провадження, згідно якої відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 5011-3/1303-2012 від 26.03.2012 про стягнення з ТОВ «Універсальна транспортна компанія» на користь ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» 403 180,23 грн.

В подальшому 27.06.2013 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП № 33328787 про закінчення виконавчого провадження, згідно якої виконавче провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 5011-3/1303-2012 від 26.03.2012 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено.

З оскаржуваної постанови вбачається, що підставою її винесення була та обставина, що постановою Господарського суду міста Києва від 02.08.2007 боржника визнано банкрутом.

Дійсно як свідчать матеріали справи постановою Господарського суду міста Києва № 49/176-б від 02.08.2007 Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська транспортна компанія» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру …

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом.

Стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Отже, державний виконавець при винесенні постанови від 27.06.2013 ВП № 33328787 про закінчення виконавчого провадження діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2015 провадження у справі № 49/176-б про банкрутство ТОВ «Універсальна транспортна компанія» припинено. В постанові зазначено, що у зв'язку з припиненням провадження у справі № 49/176-б про банкрутство ТОВ «Універсальна транспортна компанія»всі прийняті судом у даній справі процесуальні документи втрачають юридичну силу.

Однак, наявність даної постанови не підтверджує ту обставину, що на момент винесення постанови державний виконавець порушив норми Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Скаржником належними засобами доказування не доведено що державним виконавцем під час винесення оскаржуваної постанови порушено норми чинного законодавства.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З урахуванням викладеного доводи скаржника щодо неправомірності дій при винесенні постанови від 27.06.2013 ВП № 33328787 про закінчення виконавчого провадження не відповідають дійсності, а тому відсутні підстави для визнання цієї постанови недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

З огляду на те, що постанова ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 27.06.2013 ВП № 33328787 про закінчення виконавчого провадження не визнана судом недійсною, відсутні підстави для задоволення вимоги скаржника щодо направлення для подальшого виконання наказу Господарського суду міста Києва № 5011-3/1303-2012 від 26.03.2012 до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

Крім цього слід зазначити наступне

Скаржником в обґрунтування клопотання про відновлення строку звернення зі скаргою до суду не вказано жодної причини пропуску цього строку, а лише міститься посилання на те, що скаржнику випадково стало відомо, що постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2015 провадження у справі № 49/176-б про банкрутство ТОВ «Універсальна транспортна компанія» припинено.

Разом з цим, встановлений статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для оскарження дій Державної виконавчої служби обчислюється з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли особі стало відомо про оскаржувану дію, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Отже, строк на оскарження не може обчислюватись з дня встановлення певних обставин (постанова ВГСУ № 49/176-б від 08.04.2015), які настали після вчинення оскаржуваної дії (постанова ВДВС 27.06.2013 ВП № 33328787) про яку було відомо скаржнику.

Таким чином, скаржником пропущений строк для звернення до суду зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Враховуючи викладене господарський суд вважає, що скарга Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає повністю.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» на дії Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відмовити повністю.

СуддяВ.В.Сівакова