РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016Справа №910/6448/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Нейрановський А.О. (дов. № 3-243500/7455 від 10.06.2016 року)
від відповідача не з'явився
від третьої особине з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 30 червня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" (надалі по тексту - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: на АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 07.06.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за НОМЕР_2 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., реєстраційний номер 887, за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації згідно експертної грошової оцінці - 11 396 700 (одинадцять мільйонів триста дев'яносто шість тисяч сімсот) грн. 00 коп., в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про відкриття кредитної лінії № 2203/07/КИ-310 від 31.08.2007 року, що станом на 22.11.2012 року становить 93 907 720,77 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5 263 932,17 доларів США, що за курсом НБУ на 22.11.2012 року (один долар США за курсом НБУ на 22.11.2012 року становить 7,9930 грн.) складає 42 074 614,15 грн.; за відсотками за користування кредитом - 2 954 987,26 доларів США, що за курсом НБУ на 22.11.2012 року (один долар США за курсом НБУ на 22.11.2012 року становить 7,9930 грн.) складає 23 619 213,17 грн.; за пенею - 28 213 893,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 2203/07/КИ-310 від 31.08.2007 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року у справі № 910/6448/15-г залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 року, у позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2015 року рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2015 у справі № 910/6448/15-г скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року за № 04-23/2098 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу даної справи, за результатом проведення якого справа № 910/6448/15-г передана на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 року суддя Стасюк С.В. прийняв справу № 910/6448/15-г до свого провадження, розгляд справи призначено на 14.01.2016 року.

06.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

14.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення по справі.

Суд, розглянувши подане третьою особою клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 року розгляд справи було відкладено на 26.01.2016 року, у зв'язку з неявкою учасників судового процесу, поданим клопотанням про відкладення розгляду справи та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

22.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі.

26.01.2016 року у зв'язку з перебуванням судді Стасюка С.В. на лікарняному, розгляд справи № 910/6448/15-г не відбувся.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 року у зв'язку з поверненням судді Стасюка С.В. з лікарняного, розгляд справи призначено на 04.02.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/6448/15-г призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі.

07.06.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшло клопотання № 2579 від 31.05.2016 року про забезпечення безперешкодного доступу до об'єкта дослідження від судового експерта Л.А. Коваленко, відповідно до якого експерт просить:

-забезпечити проведення натурного обстеження об'єкта дослідження, яке відбудеться 09.06.2016 року з 10:00 години, присутність сторін та безперешкодний доступ до об'єкту дослідження а саме: земельної ділянки, площею 0,1000 га., кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2016 року поновлено провадження у справі № 910/6448/15-г та надано згоду на проведення натурного обстеження об'єкта дослідження, яке відбудеться 09.06.2016 року з 10:00 години, присутність сторін та безперешкодний доступ до об'єкту дослідження а саме: земельної ділянки, площею 0,1000 га., кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2016 року зупинено провадження у справі № 910/6448/15-г до надходження висновку судової експертизи та повернення матеріалів справи № 910/6448/15-г до Господарського суду міста Києва.

До відділу діловодства Господарського суду міста Києва 13.06.2016 року від Київської незалежної судово-експертної установи надійшов висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи № 1771 від 10.06.2016 року разом з матеріалами справи № 910/6448/15-г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 року поновлено провадження у справі № 910/6448/15-г, розгляд справи призначено на 30.06.2016 року.

У судовому засіданні 30.06.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду у справі № 910/6448/15-г не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12, на яку було відправлено ухвали суду вказана в позові та підтверджується матеріалами справи.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Факт належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання підтверджується підписами уповноважених осіб Товариства з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.

Представник третьої особи у судове засідання30.06.2016 року також не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит", яке перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", та який є правонаступником Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", що підтверджується витягом зі Статуту (банк, кредитор) та громадянкою ОСОБА_1 (позичальник) укладений договір про відкриття кредитної лінії № 2203/07/КИ-310 (надалі по тексту - Кредитний договір), відповідно до пункту 2.1. якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в сумі 5 269 000,00 доларів США зі сплатою по відсотковій ставці 14 % річних.

З метою забезпечення вимог по Кредитному договору між позивачем (іпотекодержатель) та третьою особою (іпотекодавець) 31.08.2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений та зареєстрований у встановленому діючим законодавством порядку приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. за № 2457 (надалі за текстом - Іпотечний договір), згідно з пунктами 1, 2 якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме:

- земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_3);

- земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) (разом - Предмет іпотеки).

Предмет іпотеки передається у заставу, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих третій особі за Кредитним договором № 2203/07/КИ-2007 року від 31.08.2007 року (Основне зобов'язання) на суму 5 269 000,00 доларів США строком до 30 серпня 2022 року, а також процентів за користування кредитом згідно умов Основного зобов'язання, виходячи з наступних процентних ставок: - 14 % річних за період з дня видачі до строку повернення кредиту; а також комісійної винагороди за Основним зобов'язанням, неустойки за договором або за Основним зобов'язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за Основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4 Іпотечного договору, предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджувалось на дату укладення договору державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 29.08.2005 року та державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 29.03.1999 року.

15.04.2010 року третя особа без отримання письмової згоди іпотекодержателя уклала договір купівлі-продажу об'єднаних в одну земельну ділянку предмета іпотеки громадянину ОСОБА_7, який, в свою чергу, придбану об'єднану земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 продав 14.05.2010 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки покупцю Товариству з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

28.05.2012 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек А.В. із заявою про передачу заяви іншій особі № 9-242200/4428, в якій просив передати директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" ОСОБА_9 вимогу про усунення порушень (повідомлення про порушення основного зобов'язання та іпотечного договору), що підтверджується свідоцтвом нотаріуса № 1908 від 19.07.2012 року.

20.09.2012 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про звернення стягнення предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів на земельні ділянки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2013 року у справі № 5011- 55/13034-2012 позовні вимоги задоволені повністю: в рахунок погашення заборгованості перед Акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про відкриття кредитної лінії № 2203/07/КИ-310 від 31.08.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою на АДРЕСА_1 та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп".

На виконання рішення Господарського суду м. Києва від 26.02.2013 року у справі №5011- 55/13034-2012 26.03.2013 року судом видано наказ про примусове виконання даного рішення, який був пред'явлений до виконання.

16.04.2014 року наказом Міністерства юстиції України № 656/6 затверджений тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, яким виключена можливість реалізації земельних ділянок з електронних торгів, що унеможливлює виконання рішення Господарського суду м. Києва від 26.02.2013 року у справі №5011-55/13034- 2012 за відповідним наказом суду.

17.12.2014 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №5011-55/13034-2012 від 26.02.2013 року, в якій просив змінити спосіб та порядок виконання наказу Господарського суду м. Києва № 5011-55/13034-2012 від 26.02.2013 року із "звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів" на "звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: на АДРЕСА_1 та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп".

24.12.2014 року Господарський суд м. Києва виніс ухвалу, якою в задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 5011-55/13034-2012 від 26.02.2013 року відмовив.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: на АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп".

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Третя особа надала суду письмові пояснення за змістом яких заперечує проти задоволення позову, з тих підстав, що умови укладеного між третьою особою та позивачем Іпотечного договору не надають права Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит" звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 2 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Нормами статей 1049, 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до частини 2 статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

В рамках розгляду справи № 5011-55/13034-2012 за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлено факт невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 2203/07/КИ-310, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" у розмірі 93 907 720,77 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5 263 932,17 доларів США, що за курсом НБУ на 22.11.2012 року (один долар США за курсом НБУ на 22.11.2012 року становить 7,9930 грн.) складає 42 074 614,15 грн.; за відсотками за користування кредитом - 2 954 987,26 доларів США, що за курсом НБУ на 22.11.2012 року (один долар США за курсом НБУ на 22.11.2012 року становить 7,9930 грн.) складає 23 619 213,17 грн.; за пенею - 28 213 893,45 грн.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2013 року (дата підписання повного тексту рішення - 11.03.2013 року) у справі № 5011-55/13034-2012 набрало законної сили.

Відповідно до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно з пунктом 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Таким чином, факти, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 26.02.2013 року у справі № 5011-55/13034-2012 в силу вимог частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиційне значення для даної справи та не підлягають доведенню.

Приймаючи до уваги вказівки, що містяться в постанові Вищого господарського суду від 01.12.2015 року у справі № №910/6448/15-г, які є обов'язковими для суду першої інстанції і відповідно для сторін під час нового розгляду справи, судом встановлено наступне.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Положеннями частини 1 статті 574 Цивільного кодексу України встановлено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання взятих на себе за Кредитним договором зобов'язань (в т.ч. з дострокового повернення всієї суми кредитних коштів) між банком та третьою особою було укладено Іпотечний договір, предметом якого є:

- земельна ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_3);

- земельна ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1).

За приписами статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Цією ж статтею передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

В частині 2, 3 статті 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України "Про іпотеку". Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші способи звернення стягнення на предмет іпотеки та може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Підпунктом 10.3.1. Іпотечного договору сторони погодили, що згідно з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя задоволення вимог здійснюється шляхом передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Судом встановлено, що 15.04.2010 року третя особа без отримання письмової згоди іпотекодержателя уклала договір купівлі-продажу об'єднаних в одну земельну ділянку предмета іпотеки громадянину ОСОБА_7, який, в свою чергу, придбану об'єднану земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 продав 14.05.2010 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки покупцю Товариству з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп".

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про іпотеку", у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Відповідно до частини 2 статті 110 Земельного кодексу України, перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

У відповідності до частин 1, 2 статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документів зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що на виконання вищевказаної норми закону позивач звернувся до третьої особи та відповідача з вимогою про усунення порушеного зобов'язання протягом 31 (тридцяти одного) дня з моменту отримання кожної вимоги та попередження, що у разі невиконання цих вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" здійснить звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 31.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., та зареєстрованого у реєстрі за № 2457.

Станом на момент подачі позовної заяви до суду третя особа вимогу про усунення порушення зобов'язання за Кредитним договором не задовольнила та обов'язок щодо оплати кредитних коштів і процентів за їх користування перед позивачем не виконала.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

У відповідності до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 11.12.2013 року у справі, які в силу положень статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для суду, входячи з положень частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 33, статті 36, частини 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Аналогічна позиція Верховного суду України також викладена в постанові від 19.08.2014 року у справі № 3-43гс14.

При цьому, суд відзначає, що у разі, якщо такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, передбачений договором іпотеки, іпотекодержатель може реалізувати його у судовому порядку, шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на предмет іпотеки.

Матеріали справи не містять доказів задоволення позичальником вимог позивача у повному обсязі, як кредитора та іпотекодержателя, щодо погашення заборгованості та санкцій за Кредитними договорами та щодо передання предмету іпотеки у рахунок погашення вище встановленої судом заборгованості позичальника по Кредитним договорам в добровільному порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2016 року у справі № 910/6448/15-г було призначено судову експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання:

- Яка ринкова вартість предмета іпотеки за іпотечним договором який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. за № 2457 а саме: земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: на АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 07.06.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за НОМЕР_2 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., реєстраційний номер 887.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно- земельної експертизи від 10.06.2016 року № 1771, на час проведення експертизи ринкова вартість предмета іпотеки за іпотечним договором який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. за № 2457 а саме: земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: на АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 07.06.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за НОМЕР_2 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., реєстраційний номер 887, становить 38 244 000, 00 грн.

Таким чином, вимоги позивача про звернення, в рахунок погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором, стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, а саме: земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: на АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп", шляхом визнання права власності за іпотекодержателем - Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до пункту 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону "Про судову експертизу" витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною шостою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи та витрати з судового збору покладаються на відповідача, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити.

2. В рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (ідентифікаційний код: 09807856, адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60) за договором про відкриття кредитної лінії №2203/07/КИ-310 від 31 серпня 2007 року, що станом на 22 листопада 2012 року становить 93 907 720 (дев'яносто три мільйони дев'ятсот сім тисяч сімсот двадцять) грн. 77 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом - 5 263 932,17 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 22.11.2012 року встановленим Національним банком України становить 42 074 614,15 грн. (сорок два мільйони сімдесят чотири тисячі шістсот чотирнадцять гривень 15 копійок);

- за відсотками за користування кредитом - 2 954 987,26 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 22.11.2012 року встановленим Національним банком України становить 23 619 213,17 грн. (двадцять три мільйони шістсот дев'ятнадцять тисяч двісті тринадцять гривень 17 копійок);

- за пенею - 28 213 893,45 грн. (двадцять вісім мільйонів двісті тринадцять тисяч вісімсот дев'яносто три гривні 45 копійок),

звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 31.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., та зареєстрованого у реєстрі за № 2457, на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: на АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" (ідентифікаційний код: 37081111, адреса: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12) згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 07.06.2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за НОМЕР_2 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М., реєстраційний номер 887, шляхом визнання права власності за іпотекодержателем - Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (ідентифікаційний код: 09807856, адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60).

3. Визнати за Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (ідентифікаційний код: 09807856, адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60) право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: на АДРЕСА_1 за вартістю, згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно- земельної експертизи від 10.06.2016 року № 1771 в розмірі 38 244 000 (тридцять вісім мільйонів двісті сорок чотири) грн. 00 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" (ідентифікаційний код: 37081111, адреса: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (ідентифікаційний код: 09807856, адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60) 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чинар-Груп" (ідентифікаційний код: 37081111, адреса: 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12) на користь Київської незалежної судово-експертної установи (ідентифікаційний код: 37739518, адреса: 04050, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, буд. 5) 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. за проведення судової експертизи у справі № 910/6448/15-г.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.07.2016 року

Суддя С.В. Стасюк