ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.06.2016 Справа № 905/1360/16

Господарський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Осадчої А.М.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»», м.Білицьке Донецької області

до відповідача: Приватного підприємства наукове виробниче підприємство «Спецшахтобуд», м. Добропілля Донецької області

про стягнення штрафних санкцій в сумі 469612,08 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № ББУ/ДУ144/Д/15 від 10.12.2015 р.

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю № 11 від 19.04.2016 р., ОСОБА_4А - директор

СУТЬ СПРАВИ:

01.04.2016 року шляхом надіслання поштового відправлення Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (далі - ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного підприємства наукове виробниче підприємство «Спецшахтобуд» (далі - ПП НВП «Спецшахтобуд») про стягнення штрафних санкцій в сумі 469612,08 грн. за прострочення виконання зобовязання за договором.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.06.2016року позовна заява прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 905/1360/16. Розгляд справи відкладався, строк розгляду справи продовжувався у відповідності до приписів ст.69 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У змісті позовної заяви ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» свої вимоги про стягнення штрафних санкцій мотивувало тим, що ПП НВП «Спецшахтобуд» в порушення положень пункту 3.1 договору підряду № 2168-ДС/Р-2014/ДШУ-201/14, у передбачений його умовами строк - до 20.10.2014року, своєчасно не виконало в повному обсязі будівельно-монтажні з ремонту покрівлі будівлі сортування технологічного комплексу шахти «Алмазна», фактично акт приймання виконаних будівельних робіт та відповідна довідка підписані позивачем 05.10.2015року. Внаслідок прострочення виконання зобовязання у відповідності до вимог пункту 8.2 договору Підрядник повинен сплатити Замовнику штрафну санкцію в розмірі 1% від вартості робіт за кожен день прострочення. Сума штрафних санкцій з урахуванням правил, встановлених частиною 6 статті 232 ГК України, становить 469612,08 грн.

Правомірність заявлених вимог ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» нормативно обґрунтовує посиланням на статті 193, 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статті 526, 530, 610, 612, 670 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 2, 12, 49, 82 ГПК України.

На підтвердження зазначених у позовній заяві обставин ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» надало суду копії: договору підряду № 2168-ДС/Р-2014/ДШУ/З-201/14 від 17.09.2014року; договірної ціни, локального кошторису №2-1-1, звітної відомості ресурсів; графіку виконання будівельних робіт на цьому обєкті; акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 року; довідки вартості виконаних будівельних робіт /та витрати/ за листопад 2014 року; рахунку № 14 від 11.09.2015року, довіреності №ББУ/ДУ28/Д/14 від 01.01.2014року, технічного завдання, вимоги №1/10 від 11.09.2015року, листа №2301, доказів його направлення, актів прихованих робіт, рахунку №14 від 11.09.2015року, свідоцтва про державну реєстрацію позивача, довідки АБ №531354, Статуту підприємства.

У своєму письмовому відзиві від 21.04.2016року ПП НВП «Спецшахтобуд», не визнаючи заявлений позов, зазначило, що на виконання умов договору підряду № 2168-ДС/Р-2014/ДШУ/З-201/14 з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» відповідачем своєчасно та у повному обсязі здійснені будівельно-монтажні роботи з ремонту покрівлі даху будівлі сортування технологічного комплексу шахти «Алмазна», які прийняті Замовником на загальну суму 214349,21 грн., що підтверджується актом виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість цих робіт, що підписані 24.11.2014року. Оригінали даних документів направлені на адресу позивача, але не були повернуті Підряднику, тому відповідач вимушений був 11.09.2015року повторно надіслати Замовнику пакет документів, що передбачені п.5.1 договору, повторно направлені акт та довідка підписані позивачем 05.10.2015року. Крім того, відповідач з приводу стягнення заборгованості за договором підряду № 2168-ДС/Р-2014/ДШУ/З-201/14 звертався до господарського суду Донецької області, яка за рішенням суду від 15.10.2015року у справі №905/1245/15, що залишено без змін Донецьким апеляційним господарським судом постановою від 18.01.2016року, стягнута. У зазначених рішеннях суду встановлено, що Підрядник виконав роботи, передбачені договором, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт, який підписано сторонами 24.11.2014року. ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» у межах справи №905/1245/15 надано відзив на позовні вимоги, в якому підприємство підтверджує факт прийняття робіт у листопаді 2014року. Як наслідок, відповідач вважає, що прострочення зобовязання з виконання будівельно-монтажних робіт по спірному договору підряду не мало місця, а вимоги щодо стягнення штрафних санкцій заявлені необґрунтовано, правові підстави для задоволення позову відсутні.

На підтвердження заперечень, що викладені у відзиві на позовну заяву, відповідач надав суду належним чином засвідчені копії договору підряду № 2168-ДС/Р-2014/ДШУ/З-201/14 від 17.09.2014року, графіку виконання робіт, договірної ціни, акту №1 від 24.11.2014року приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014року, довідки про вартість виконаних робіт, податкової накладної №1 від 24.11.2014року, квитанції №1, листа №26/1 від 26.08.2015року, доказів його направлення, вимоги №1/10 від 11.09.2015року, доказів її направлення, рішення господарського суду Донецької області від 15.10.2015року у справі №905/1245/15, додаткового рішення господарського суду Донецької області від 09.11.2015року у справі №905/1245/15, відзиву на позовну заяву №5-2/766 від 09.09.2015року, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 18.01.2016року у справі №905/1245/15, витягу з ЄДР щодо відповідача, Статуту підприємства.

У письмових поясненнях, які надані суду 17.05.2016року, відповідач зазначив, що факт підписання акту та довідки у листопаді 2014року з боку позивача підтверджується також прийняттям у облік підприємства - ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» у листопаді 2014року податкової накладної, яка складена відповідачем за наслідками проведення господарської операції, на підтвердження чого надав належним чином засвідчену копію листа Добропільською обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області №4532/10/05-07-12-13-3 від 06.05.2016року, акту №1 від 24.11.2014року приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014року, що надавався позивачем у якості додатку до відзиву у межах справи №905/1245/15.

У письмових поясненнях від 17.05.2016року позивач вказав, що рішення господарського суду Донецької області від 15.10.2015року у справі №905/1245/15 набрало законної сили, ухвалою Вищого господарського суду України касаційна скарга на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.01.2016року у справі №905/1245/15 повернута, у подальшому до суду касаційної інстанції позивач не звертався. Позивач надав суду належним чином засвідчені копії податкової декларації з ПДВ за листопад 2014року, додатку №5 до неї.

ПП НВП «Спецшахтобуд» у письмових поясненнях, які надані суду 02.06.2016року, вказало, що підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014року відбулось лише 24.11.2014року внаслідок того, що приймання робіт за договором Замовником проводилось дуже повільно.

02.06.2016року відповідач також звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог за наслідками застосування строку позовної давності, посилаючись на приписи ст.ст. 256, 258, 261 ЦК України.

16.06.2016року ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» звернулось до суду з заявою про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, в обґрунтування якого посилається на факт порушення з боку відповідача п.4.6 договору, оскільки акт приймання виконаних робіт, відповідна довідка, інші документи, направлення яких було обовязковим, направлені лише 18.09.2015року, що підтверджується листом №1/10 від 11.09.2015року, зазначене унеможливлювало і істотно ускладнювало своєчасне подання позову. Крім того, позивач вважає, що перебіг строку позовної давності починається після отримання вказаних вище документів ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», тобто, з 19.09.2015року, закінчується відповідно 19.09.2016року, тоді як позивач звернувся до суду 01.04.2016року.

Представник позивача у судовому засіданні 16.06.2016року підтримав позовні вимоги, клопотав про визнання причини пропуску позовної давності поважними та поновити строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.06.2016року підтримав заперечення проти позовних вимог та клопотав про застосування позовної давності, вказав, що заперечує проти задоволення клопотання про визнання причини пропуску позовної давності поважними.

Відповідно до положень статті 811ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи. З клопотанням щодо фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів сторони до суду не зверталися.

Проаналізувавши пояснення представників сторін, дослідивши надані в порядку статті 43 ГПК України докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

З представлених документів встановлено, що 17.09.2014року юридичні особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (Замовник) та Приватне підприємство наукове виробниче підприємство «Спецшахтобуд» (Підрядник) уклали договір підряду №2168-ДС/Р-2014/ДШУ-201/14, відповідно до пункту 1.1 розділу 1 «Предмет договору» якого Підрядник зобовязується самостійно на підставі Технічного завдання Замовника (Додаток № 1), який містить перелік і обсяг робіт, що підлягають виконанню, виконати будівельно-монтажні роботи з ремонту покрівлі будівлі сортування технологічного комплексу ш. «Алмазна».

У пункті 2.1 договору встановлено, що загальна вартість робіт по договору визначається в Договірній ціні (Додаток № 3) до договору, що є невідємною частиною цього договору, містить перелік і обсяг робі, що виконуються, найменування і кількість використовуваних підрядником в роботах матеріалів, конструкцій і обладнання, що поставляються по даному договору, та становить 217413,00 грн., окрім того ПДВ 43482,60 грн., а усього з ПДВ 260895,60 грн.

Вартість робіт є остаточною та може бути змінена виключно за погодженням обох сторін шляхом оформлення додаткової угоди до цього договору (пункт 2.2).

Умовами пункту 3.1 договору передбачено, що Підрядник зобовязується виконати роботи по договору в строк з дати підписання договору та до 20.10.2014 р. (включно) згідно умовам Додатку № 2 до договору.

Цей договір набирає силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.03.2015р. (включно), але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами усіх своїх зобовязань за договором (пункт 10.1).

Додаткові угоди щодо зміни умов договору сторонами не укладались.

Сторони погодили договірну ціну ремонту покрівлі будівлі сортування технологічного комплексу «Шахта «ОСОБА_2» ШУ «Добропіллявугілля», яка згідно довідки становить з ПДВ 260895,60 грн.

Крім того, погоджено графік виконання робіт за договором, який не містить року виконання робіт, але, враховуючи позицію представників сторін з цього приводу, з урахуванням приписів п.3.1 договору, суд приходить до висновку, що сторони узгодили кінцевий строк виконання робіт 20.10.2014року.

Приписами статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір як угода (правочин) є сукупністю визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відтак, в силу вимог статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, суд уважає, що укладений договір за своєю правовою природою є договором підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини за правилами абзацу другого частини першої статті 193 Господарського кодексу України регулюються відповідними нормами зобовязального права і глави 61 Цивільного кодексу України.

Предметом позову в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення штрафних санкцій внаслідок порушення відповідачем строків виконання підрядних робіт.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.(ст.549 ЦК України).

Як передбачено сторонами у п. 8.3 договору у разі порушення Підрядником строків виконання робіт, що встановлені у Додатку №2 до договору, він сплачує Замовнику штрафну санкцію у розмірі 1% від вартості робіт, що обумовлена у п. 2.1 договору, за кожен день прострочки.

Суд приходить до висновку, що штрафна санкція, передбачена п.8.3 договору, є пенею.

Як виходить з розрахунку, який міститься у тексті позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача штрафну санкцію за період з 21.10.2014року по 18.04.2015року, розраховуючи вказаний період з застосуванням приписів ст. 232 ГК України.

Виходячи із положень вказаних вище норм та умов договору, застосування до особи відповідальності у вигляді стягнення штрафних санкцій здійснюється виключно в разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як встановлено судом вище, Підрядник зобовязується виконати роботи по договору в строк з дати підписання договору та до 20.10.2014 р. (включно).

Положеннями частин першої, другої статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Правилами частини першої статті 853 ЦК України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Порядок виконання і здачі-приймання робіт сторонами врегульовано в положеннях розділу 4 договору, в якому, зокрема, зафіксовано: 4.1 - Підрядник виконує роботи, визначені пунктом 1.1 цього договору згідно Технічному завданню, Графіку виконання робіт, проектній документації та Договірній ціні; 4.6 - здача-приймання виконаних робіт провадиться сторонами з оформленням відповідних актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В), довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма № КБ-3) та акта приймання-передачі демонтованих матеріалів, які надаються Підрядником щомісячно до 25 числа поточного місяця. Замовник протягом 5 (пяти) робочих змін з моменту отримання зобовязаний розглянути і прийняти виконані роботи шляхом підписання наданих підрядником актів приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2В), довідку про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3) або при виявленні відступлення від умов договору чи інших порушень в той же строк надати підряднику мотивовану відмову від приймання робіт. Підрядник надає Замовнику податкову накладну одночасно з актом приймання виконаних будівельних робіт згідно з п. 201 Податкового кодексу України - не пізніше 2-го числа місяця, наступного за звітним; 4.7 - приймання закінчених підрядником робіт здійснюється сторонами шляхом підписання акту приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2В), довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3) та акту приймання-передачі демонтованих матеріалів за останній місяць виконання робіт у відповідності з Календарним графіком виконання робіт (Додаток № 2).

Як стверджує відповідач, роботи були виконані у встановлені договором строки, документи, що складені на підтвердження їх виконання, а саме, акт приймання виконаних будівельних робіт №1 від 24.11.2014року за листопад 2014року (форма №КБ-2В), відповідна довідка про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3), податкова накладна, акти прихованих робіт, рахунок фактура вручені нарочно уповноваженому представнику позивача, роботи прийняті позивачем, акт підписано 24.11.2014року, але оригінали документів відповідачу не повернуті, що стало підставою для повторного направлення вказаних документів на адресу позивача листом №1/10 від 11.09.2015року.

Позивач стверджує, що первісно у листопаді 2014року вищезазначені документи його уповноваженому представнику не передавались, отримані ним 18.09.2015року, роботи прийняті, відповідні документи підписані 05.10.2015року.

В матеріалах справи містяться належним чином засвідчені копії акту №1 від 24.11.2014року приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014року, який підписаний сторонами 24.11.2014року (в наявності копії засвідчені як позивачем, так і відповідачем у справі), так і акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 року, що підписаний відповідачем 24.11.2014року, а позивачем 05.10.2015року.

При цьому, у позивача наявний оригінал акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 року, що підписаний відповідачем 24.11.2014року, а позивачем 05.10.2015року, тоді як оригінал акту №1 від 24.11.2014року приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014року, який підписаний сторонами 24.11.2014року відсутній, що підтверджено уповноваженим представником відповідача, оскільки після підписання на його адресу оригінал не повертався. Позивач заперечує факт підписання вказаного акту 24.11.2014року вказуючи на відсутність оригіналу даного документу.

Відповідно до ч. 3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з приписів ст.124 Конституції України, ст.35 ГПК України, якщо договір та обставини його укладення, виконання були предметом дослідження по одній справі між тими ж сторонами, за результатом розгляду якої винесено рішення, що набрало законної сили, то суд не має знов розглядати обставини його укладення та виконання.

Це положення узгоджується із міжнародною Конвенцією про захист прав і основних свобод людини, до якої Україна приєдналась у 1997 році, а відтак, у відповідності із ст.10 ЦК України норми цієї Конвенції є частиною національного цивільного законодавства України з пріоритетом саме норм Конвенції, згідно з якою одним із основних елементів права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що в будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Рішенням господарського суду Донецької області від 15.10.2015року у справі №905/1245/15 з урахуванням додаткового рішення у справі, які залишені без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.01.2016року та набрали законної сили, стягнуто з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь ПП НВП «Спецшахтобуд» заборгованість, що виникла внаслідок невиконання умов договору підряду № 2168-ДС/Р-2014/ДШУ/З-201/14 від 17.09.2014року в частині оплати виконаних робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 24.11.2014року за листопад 2014року в сумі 214349,21грн., відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, 3%річних та інфляційних нарахувань. Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.03.2016року касаційна скарга ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» повернута без розгляду, у подальшому касаційні скарги сторонами у справі не подавались, що підтверджено представниками сторін у судовому засіданні.

Вказаним рішенням суду встановлено наступні обставини:

ПП НВП «Спецшахтобуд» виконав передбачені договором ремонтні роботи, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 24 листопада 2014 року на суму 214 349,21гривень.

Акт підписаний Замовником без зауважень, а тому суд вважає, що роботи були виконані належним чином.

Проте, передбачений пунктом 5.1. договору пакет документів був переданий відповідачу лише 15.09.2015 року.

Доводи щодо передачі відповідного пакету документів разом з актом приймання виконаних робіт документально не підтвердженні.

ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» звертаючись з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, вказувало, що господарський суд не прийняв до уваги доводи, що відповідно умов договору, а саме пункту 5.2 договору Замовник перераховує на поточний рахунок підрядника відповідні суми грошових коштів протягом 5 (пяти) робочих днів з 90 (девяностого) календарного дня з дати підписання сторонами відповідного акту приймання виконаних будівельних робіт, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат. Акт приймання виконаних робіт був наданий ПП НВП «Спецшахтобуд» 18.09.2015 р. та був підписаний відповідачем 05.10.2015 р., тому строк виконання зобовязання з оплати виконаних робіт настає лише 05.01.2016р.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач посилається на дату підписання акту виконаних будівельних робіт за листопад 2015 р., однак за матеріалами справи вбачається, що у даному випадку за змістом акту за листопад 2014 р. не змінився обсяг робіт та їх вартість. А тому, посилання відповідача на відсутність підстав на сплату коштів за виконані роботи є безпідставними, відповідно до акту №1 від 24.11.2014 р. приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 р. Іншого акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 р. сторонами до матеріалів справи у розумінні ст. 33,36 Господарського процесуального кодексу України не надано. А тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Таким чином, у відповідності з ст. 35 ГПК України не потребує доведення те, що ПП НВП «Спецшахтобуд» виконало передбачені договором ремонтні роботи, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 24 листопада 2014 року на суму 214 349,21гривень.

Питання щодо правомірності визначення строку оплати робіт судом першої інстанції та дати прийняття таких робіт Замовником досліджено судом апеляційної інстанції, за наслідками чого визначено, що висновки суду першої інстанції є вірними.

Згідно ч. 1 ст.35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Як розяснено в п. 2.5 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011року визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процесу:

- в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо;

- в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання. За необхідності суд може зажадати від учасника судового процесу подання відповідної заяви, клопотання, пояснення в письмовій формі.

Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості).

Не передбачено законом й можливості відмови учасника судового процесу від раніше здійсненого ним визнання обставин.

Згідно відзиву на позовну заяву №5-2/766 від 09.09.2015року, який подано ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» при розгляді справи №905/1245/15(арк. справи 79-80), вказано, що роботи виконані 24.11.2014року згідно акту приймання виконаних будівельних робіт №1 від 24.11.2014року за листопад 2014року.

В якості додатку до вказаного відзиву ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» надано копію акту №1 від 24.11.2014року приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014року, який підписаний сторонами 24.11.2014року та скріплено печатками підприємств. Дану копію засвідчив уповноважений представник підприємства.(арк. справи 97-100).

Пояснень щодо факту засвідчення вказаної копії документу за відсутності, за його ствердженням, оригіналу документу представник позивача суду не надав.

Суд звертає увагу, що вищенаведений акт є підтвердженням здійснення господарської операції, формування податкового кредиту відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 201.7 пункту 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з підпунктом 198.2 пункту 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, зокрема, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За наслідками здійснення господарської операції відповідачем виписана податкова накладна №1 від 24.11.2014року, копія якої міститься в матеріалах справи (арк. справи 69).

За умовами п. 4.6 договору Підрядник надає Замовнику податкову накладну одночасно з актом приймання виконаних будівельних робіт згідно з п. 201 Податкового кодексу України - не пізніше 2-го числа місяця, наступного за звітним.

Як стверджує Підрядник, податкова накладна передана нарочно уповноваженому представнику Замовника 24.11.2014року разом з іншими документами у порядку п.4.6 договору. Докази наведеного відсутні.

Замовник заперечує факт отримання означених документів у листопаді 2014року.

Однак, як вбачається з листа Добропільською обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області №4532/10/05-07-12-13-3 від 06.05.2016року (арк. справи 96), податкової декларації з ПДВ за листопад 2014року, додатку №5 до неї (арк.справи 102-113), ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» включило до податкового кредиту підприємства у листопаді 2014року суму ПДВ, що вказана у податковій накладній №1 від 24.11.2014року. Доказів на підтвердження будь - якого корегування податкового обліку в цій частині позивач суду не надав.

Факт прийняття до податкового обліку підприємства - ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» податкової накладної обумовлюється фактом проведення господарської операції з прийняття робіт у листопаді 2014року, у іншому випадку права на включення суми ПДВ до податкового кредиту позивач не мав.

Виходячи з викладеного, враховуючи обставини, що є встановленими згідно з приписами ст.35 ГПК України, суд приходить до висновку, що роботи за актом № 1 від 24 листопада 2014 року на суму 214 349,21грн. фактично прийняті позивачем 24.11.2014року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за період з 24.11.2014року по 18.04.2015року штрафна санкція нарахована позивачем безпідставно, оскільки роботи є прийнятими 24.11.2014року.

Однак відповідач припустився порушення зобовязання з належного виконання робіт у період з 21.10.2014року по 23.11.2014року.

У письмових поясненнях, які надані суду 02.06.2016року, відповідач стверджує, що підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014року відбулось лише 24.11.2014року внаслідок того, що приймання робіт за договором Замовником проводилось дуже повільно.

У порушення приписів ст.33,43 ГПК України ПП НВП «Спецшахтобуд» не надало суду доказів, що станом на 20.10.2014року роботи були виконані, акт та інші належні документи з боку відповідача оформлені та передані позивачу, а позивач зволікав з прийняттям робіт, порушуючи строки їх прийняття, що передбачені 4.6 договору.

Відповідно, означене твердження відповідача судом не приймається, позивач мав право на нарахування штрафних санкцій у період з 21.10.2014року по 23.11.2014року.

У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це встановлений законом строк, у межах якого особа, право якої порушено, може вимагати примусове здійснення або захисту свого цивільного права або інтересу шляхом звернення із позовною заявою до суду.

Згідно з ч.1 ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Про факт порушення виконання зобовязання відповідача щодо строку виконання робіт позивач дізнався 21.10.2014року на наступний день після настання визначеного сторонами договору строку виконання робіт, з цього дня у позивача виникає право на позов щодо стягнення штрафної санкції.

Як наслідок позиція позивача, що перебіг строку позовної давності відносно вимог про стягнення штрафних санкцій починається після отримання ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» документів (акту виконаних робіт, довідки тощо), тобто, з 19.09.2015року, закінчується відповідно 19.09.2016року, суперечить вищевикладеним нормам права.

Відповідно до ч. 2 ст. 267 Цивільного Кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Наведене зумовлює обов'язок суду перевірити доводи, викладені в заяві, на предмет існування цивільного права та факту його порушення.

Судом встановлено, що позивач має право на нарахування штрафних санкцій за період з 21.10.2014року по 23.11.2014року, тоді як звернувся до суду згідно штемпелю пошти на конверті 01.04.2016року, тобто з пропуском строку позовної давності в один рік.

Нормами ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З клопотанням про застосування строку позовної давності відповідач звернувся до суду 02.06.2016року.

16.06.2016року ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» звернулось до суду з заявою про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними, в обґрунтування якого посилається на факт порушення з боку відповідача п.4.6 договору, оскільки акт приймання виконаних робіт, відповідна довідка, інші документи, направлення яких було обовязковим, направлені лише 18.09.2015року, що підтверджується листом №1/10 від 11.09.2015року, зазначене унеможливлювало і істотно ускладнювало своєчасне подання позову.

В пунктах 2.2., 2.3. постанови № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

У даному випадку, суд не визнає причини пропуску строку позовної давності щодо звернення з позовними вимогами про стягнення штрафної санкції поважними, оскільки про факт порушення строку виконання робіт Замовник дізнався 21.10.2014року після настання строку їх виконання, встановленого сторонами.

Факт порушення строку виконання робіт у визначений судом період ніяким чином не обумовлено прийняттям робіт у порядку 4.6 договору, яке, за висновком суду, відбулось 24.11.2014року, оскільки дата прийняття робіт визначає тільки кінцевий строк нарахування штрафної санкції, а не початок її нарахування. Наступне направлення на адресу позивача з боку відповідача документів, обумовлених п.4.6 договору, не повязано з реалізацією права на позов щодо стягнення штрафних санкцій.

Відповідно, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за період з 24.11.2014року по 18.04.2015року внаслідок необґрунтованості та безпідставності їх нарахування, за період з 21.10.2014року по 23.11.2014року внаслідок пропущення позивачем строку позовної давності, причини пропуску якої судом поважними не визнаються.

У відповідності до ст.49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати по оплаті судового збору залишаються на позивачі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 258, 264, 267, 509, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 837, 854, 882 Цивільного кодексу України; ст. ст. 193, 216, 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»», м.Білицьке Донецької області про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»», м.Білицьке Донецької області до відповідача: Приватного підприємства наукове виробниче підприємство «Спецшахтобуд», м. Добропілля Донецької області про стягнення штрафних санкцій в сумі 469612,08 грн. у повному обсязі.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 16.06.2016року оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 21.06.2016року.

Суддя А.М. Осадча