ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р.Справа № 924/109/16

Господарський суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Субботіної Л.О., судді Магери В.В., судді Музики М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Хмельницькгаз" м. Хмельницький

про стягнення 3 907 070,43 грн., з яких 2 280 584,70 грн. - основний борг, 890 337,74 грн. - пені, 678858,73 грн. - інфляційних втрат, 57 289,25 грн. - 3% річних

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю №14-95 від 18.04.2014р.,

відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю №651/18 від 09.02.2016р.

Рішення приймається 23.06.2016р., оскільки в судових засіданнях 25.05.2016р. та 16.06.2016р. оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 3 907 070,43 грн., з яких 2280 584,70 грн. - основний борг, 890 337,74 грн. - пені, 678 858,73 грн. - інфляційних втрат, 57 289,25 грн. - 3% річних. В обґрунтування позову зазначає, що між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічним акціонерним товариством "Хмельницькгаз" 04.01.2013р. був укладений договір №13-162-В купівлі-продажу природного газу. На виконання умов договору ПАТ НАК "Нафтогаз України" поставив, а ПАТ "Хмельницькгаз" прийняв протягом січня 2013р. - серпня 2015р. природний газ на загальну суму 10 807 636,47 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Відповідачем розрахунки за поставлений природний газ проводились з порушенням умов договору, у зв`язку з чим станом на 15.10.2015р. виник борг в сумі 2 280 584,70грн. Крім того, в зв'язку з порушенням грошових зобов'язань, позивач нарахував відповідачу 890 337,74 грн. пені, 678858,73 грн. інфляційних втрат, 57 289,25 грн. 3% річних.

Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вважає їх правомірними та обґрунтованими. У письмових поясненнях вказує, що відповідно до п. 6.1 договору відповідачем здійснюється оплата за газ шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки, а у разі якщо між сторонами договору виникли претензії стосовно обсягів переданого газу протягом місяця поставки, остаточний розрахунок проводиться до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу. Вказує, що відповідач жодного разу не повідомляв позивача про недопоставку природного газу, отже, 100 % оплати за природний газ мало бути здійснено протягом місяця поставки. Жодним положенням договору або закону не передбачена оплата природного газу саме після повернення актів приймання-передачі природного газу. Крім того, вказує, що строк оплати настав незалежно від дати складання акту приймання-передачі природного газу, так як немає спору по кількості (об'єму) переданого природного газу. Твердження відповідача про те, що він не отримував примірники актів приймання-передачі зроблені бездоказово, що суперечить ст.33 ГПК України, а жодна дія відповідача протягом трьох років не свідчить про те, що останній вважав свої права за спірним договором порушеними.

Представник відповідача позов не визнає. У відзиві на позов та додаткових поясненнях вказує, що заявлена до стягнення сума основного боргу в розмірі 2 280 584,70 грн. була погашена відповідачем на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №26-8110/1.2-15 від 24.11.2015р. Крім того, вказує на те, що у зв`язку з невиконанням позивачем свого обов`язку за договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобов`язання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий розрахунок здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу. Тому відповідачем неправомірно заявлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні втрати. Крім того, відповідач вказує, що у розрахунку пені, 3% річних та інфляційних позивачем включено день фактичної сплати суми заборгованості в період часу, за який здійснюється стягнення відповідних нарахувань, що суперечить п.1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань". Вказує на невірне нарахування інфляційних за певні періоди, оскільки врахування індексу інфляції можливе лише на суму простроченої заборгованості не менше як на один місяць та у порядку відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання.

Крім того, представник відповідача подав клопотання про зменшення розміру пені на 90%. При цьому вказує, що відповідач є товариством, основним видом діяльності якого є розподіл природного газу населенню, медичним та освітнім закладам, бюджетним установам, припинити розподіл газу яким він не може, а основною причиною скрутного фінансового положення підприємства є значна заборгованість споживачів за надані населенню області послуги з розподілу газу. Неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором спричинене не зловживанням відповідачем своїми правами, а об'єктивними обставинами, які унеможливили своєчасну оплату заборгованості, що полягали у несвоєчасному розрахунку споживачів із відповідачем, та як наслідок стали причиною збитковості товариства. Крім того, примусове стягнення пені в заявленому розмірі спричинить вилучення з господарського обороту відповідача грошових коштів, що позбавить можливості здійснення робіт з підтримки газорозподільної мережі у працездатному стані. Водночас в матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, що свідчать про те, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'зань позивач зазнав збитків.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець) та Публічним акціонерним товариством "Хмельницькгаз" (далі- покупець) 04.01.2013р. укладено договір №13-162 - В на купівлю - продаж природного газу (далі - договір), згідно п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013р. природний газ (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для забезпечення власних потреб об`єктів, які знаходяться на балансі покупця (п. 1.2. договору).

Продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013р. по 31 грудня 2013р. газ обсягом до 900,000 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.): січень - 180,000, лютий - 180,000, березень - 120,000, квітень - 40,000, травень - 2,000, червень - 2,000, липень - 2,000, серпень - 2,000, вересень - 2,000, жовтень - 60,000, листопад - 135,000, грудень - 175,000 (п. 2.1 договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.п. 3.2-3.4 договору).

Ціна газу визначена у п. 5.2 договору, відповідно до якого ціна за 1000 куб.м газу на момент укладення цього договору становить 3509,00 грн., без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%, податок на додану вартість за ставкою - 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами - 15,70грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 18,84 грн. До сплати ціна за 1000 куб.м. газу - 3 594,88 грн., крім того ПДВ - 20% - 718,98 грн., всього з ПДВ - 4313,86 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання- передачі. Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка покупця на поточний рахунок продавця та зараховується як оплата за газ та транспортування природного газу магістральними трубопроводами (п. 6.2 договору).

У разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.2 договору).

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 3 роки (п.9.2 договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013р. і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення (п. 11 договору).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Додатковими угодами №1 від 04.04.2013р., №2 від 10.07.2013р., №3 від 08.08.2013р., №4 від 31.12.2013р. сторони внесли зміни в п.5.2 договору щодо ціни газу за 1000 куб.м.

Крім того, згідно додаткової угоди №4 від 31.12.2013р. сторони виклали п. 1.1 статті 1. "Предмет договору" у наступній редакції: "1.1. За договором продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2013-2014 роках природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору." П. 2.1. статті 2. "Кількість та якість газу" виклали у наступній редакції: "Продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013р. по 31 грудня 2014р. газ в обсязі до 1770,288 тис. куб. м. у тому числі по місяцях кварталів 2013р. (тис. куб. м.): січень - 177,176, лютий - 159,959, березень - 149,994, квітень - 56,953, травень - 1,504, червень - 1,559, липень - 1,363, серпень - 2,077, вересень - 5,494, жовтень - 78,501, листопад - 86,004, грудень - 149,704.По місяцях кварталів 2014р. (тис. куб. м.): січень - 160,000, лютий - 155,000, березень - 140,000, квітень - 50,000, травень - 2,000, червень - 2,000, липень - 2,000, серпень - 2,000, вересень - 5,000, жовтень - 60,000, листопад - 135,000, грудень - 187,000." Крім того, викладено п.6.1. договору у наступній редакції: "Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу". Також внесено зміни у статтю 11 договору і передбачено, що дія договору в частині реалізації газу закінчується 31 грудня 2014р. Дана додаткова угода поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 1 січня 2013 року (п. 7 додаткової угоди № 4 від 31.12.2013р.)

В подальшому, додатковими угодами №5 від 28.04.2014р., №6 від 15.05.2014р., №7 від 10.06.2014р., №8 від 05.09.2014р., №9 від 10.11.2014р., №10 від 08.12.2014р. сторонами внесено зміни до договору щодо ціни газу за 1000 куб.м.

Згідно додаткової угоди №11 від 22.12.2014р. сторони передбачили, що газ передається від продавця покупцю з 01 січня 2013р. по 31 грудня 2015р. в обсязі до 2 339,094 тис. куб.м. у тому числі: у 2013р. - 870,288 (тис. куб.м.); у 2014р. - до 768,806 (тис.куб.м.) : січень - 178,361, лютий - 138,917, березень - 85,223, квітень - 34,555, травень - 1,540, червень - 1,934, липень - 1,632, серпень - 1,603, вересень - 1,696, жовтень - 32,613, листопад - 103,732, грудень - 187,000; у 2015р. - до 700,000 (тис.куб.м.): січень - 160,000, лютий - 120,000, березень - 85,000, квітень - 35,000, травень - 2,000, червень - 2,000, липень - 2,000, серпень - 2,000, вересень - 2,000, жовтень - 30,000, листопад - 100,000, грудень - 160,000. Строк дії договору в частині реалізації газу - до 31 грудня 2015р.

Згідно додаткової угоди №12 від 05.02.2015р. сторони передбачили, що газ передається від продавця покупцю з 01 січня 2013р. по 31 грудня 2015р. в обсязі до 2 312,235 тис. куб.м. у тому числі: у 2013р. - 870,288 тис. куб.м., у 2014р. - 741,947 тис.куб.м., у 2015р. - до 700,000 тис.куб.м., зокрема: січень - 160,000, лютий - 120,000, березень - 85,000, квітень - 35,000, травень - 2,000, червень - 2,000, липень - 2,000, серпень - 2,000, вересень - 2,000, жовтень - 30,000, листопад - 100,000, грудень - 160,000. Також внесено зміни щодо ціни газу за 1000 куб.м.

Додатковими угодами № 13 від 10.03.2015р., № 14 від 03.04.2015р., № 15 від 07.05.2015р., №16 від 03.06.2015р., № 17 від 10.07.2015р. сторонами погоджену ціну за 1000 куб.м. газу.

На виконання умов договору №13-162 -В на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013р. позивач поставив, а відповідач прийняв газ в загальному обсязі 2 013,576 тис.куб.м. на загальну суму 10 818 469,64 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.13р., від 28.02.13р., від 31.03.13р., від 30.04.13р., від 31.05.13р., від 30.06.13р., від 31.07.13р., від 31.08.13р., від 30.09.13р., від 31.10.13р., від 30.11.13р., від 31.12.13р., від 31.01.14р., від 28.02.14р., від 31.03.14р., від 30.04.14р., від 31.05.14р., від 30.06.14р., від 31.07.14р., від 31.08.14р., від 30.09.14р., від 31.10.14р., від 30.11.14р., від 31.12.14р., від 31.01.15р., від 28.02.15р., від 31.03.15р., від 30.04.15р., від 31.05.15р., від 30.06.15р., від 31.07.15р., від 31.08.15р., від 30.09.2015р., які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

За отриманий газ відповідач розрахувався в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів в сумі 8 527 051,77 грн., що підтверджується довідками НАК "Нафтогаз України" про операції та сальдо, а також шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно заяви НАК "Нафтогаз України" № 26-8110/1.2-15 від 24.11.2015р., адресованої ПАТ "Хмельницькгаз", відповідно до якої припинені зобов'язання перед ПАТ "Хмельнцькгаз" за договором на розподіл природного газу від 30.01.2013р. №14-108-ТН у сумі 2291 417,87грн. шляхом зарахування зустрічних зобов`язань відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013р. №13-162-В у сумі 2 291 417,87грн.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за отриманий газ, позивач заявив до стягнення з відповідача 890 337,74 грн. - пені згідно п. 7.2 договору, 678 858,73 грн. - інфляційних втрат та 57 289,25 грн. - 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Заперечуючи щодо проведених нарахувань, відповідач подав в матеріали справи докази надіслання на адресу позивача актів приймання-передачі природного газу (супровідні листи та описи вкладення), договір № 14-ДП-12 від 26.06.2012р. на купівлю-продаж природного газу в 2012 році та додаткову угоду № 2 до нього від 28.12.2012р. на купівлю-продаж природного газу в 2013 році, укладені між ЗАТ "Укргаз-Енерго" та ПАТ "Хмельницькгаз", договір № 1/13-009 від 30.10.2012р. на купівлю-продаж природного газу у період з 01.11.2012р. по 31.12.2013р., укладений між ТОВ "Лідергаз" та ПАТ "Хмельницькгаз", договір № ЦНГП-Б-Хмель від 31.12.2014р. купівлі-продажу природного газу у 2015 році, укладений між ТОВ "Центрнафтогазпостач" та ПАТ "Хмельницькгаз", договір № ХМ-П-2014-01 від 31.12.2013р. купівлі-продажу природного газу у 2014 році, укладений між ТОВ "РГК Трейдінг" та ПАТ "Хмельницькгаз" та додаткові угоди до нього.

Також відповідач на підтвердження наявності підстав для зменшення розміру пені подав в матеріали справи звіт про фінансові результати за 2015 рік, згідно якого діяльність відповідача є збитковою, та довідку № 3128/18 від 23.06.2016р. про те, що станом на 01.04.2016р. заборгованість споживачів перед відповідачем за послуги з розподілу газу становить 32 127 000,00 грн.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, суд враховує наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору №13-162-В купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013р. та додаткових угод позивач протягом січня 2013р. - вересня 2015р. передав, а відповідач прийняв природний газ в загальному обсязі 2 013,576 тис.куб.м. на загальну суму 10 818 469,64 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.13р., від 28.02.13р., від 31.03.13р., від 30.04.13р., від 31.05.13р., від 30.06.13р., від 31.07.13р., від 31.08.13р., від 30.09.13р., від 31.10.13р., від 30.11.13р., від 31.12.13р., від 31.01.14р., від 28.02.14р., від 31.03.14р., від 30.04.14р., від 31.05.14р., від 30.06.14р., від 31.07.14р., від 31.08.14р., від 30.09.14р., від 31.10.14р., від 30.11.14р., від 31.12.14р., від 31.01.15р., від 28.02.15р., від 31.03.15р., від 30.04.15р., від 31.05.15р., від 30.06.15р., від 31.07.15р., від 31.08.15р., від 30.09.2015р., які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом 6.1 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 31.12.2013р. передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

Таким чином, відповідач зобовязаний був провести остаточний розрахунок за отриманий природний газ в наступні строки: за газ, отриманий в січні 2013р. - до 20 лютого 2013р.; за газ, отриманий в лютому 2013р. до 20 березня 2013р.; за газ, отриманий в березні 2013р. до 20 квітня 2013р.; за газ, отриманий в квітні 2013р. до 20 травня 2013р.; за газ, отриманий в травні 2013р. до 20 червня 2013р.; за газ, отриманий в червні 2013р. до 20 липня 2013р.; за газ, отриманий в липні 2013р. до 20 серпня 2013р.; за газ, отриманий в серпні 2013р. до 20 вересня 2013р.; за газ, отриманий в вересні 2013р. до 20 жовтня 2013р.; за газ, отриманий в жовтні 2013р. до 20 листопада 2013р.; за газ, отриманий в листопаді 2013р. до 20 грудня 2013р.; за газ, отриманий в грудні 2013р. до 20 січня 2014р. За природний газ отриманий в січні 2014р. - до 20 лютого 2014р., за газ, отриманий в лютому 2014р. до 20 березня 2014р.; за газ, отриманий в березні 2014р. до 20 квітня 2014р.; за газ, отриманий в квітні 2014р. до 20 травня 2014р.; за газ, отриманий в травні 2014р. до 20 червня 2014р.; за газ, отриманий в червні 2014р. до 20 липня 2014р.; за газ, отриманий в липні 2014р. до 20 серпня 2014р.; за газ, отриманий в серпні 2014р. до 20 вересня 2014р.; за газ, отриманий в вересні 2014р. до 20 жовтня 2014р.; за газ, отриманий в жовтні 2014р. до 20 листопада 2014р.; за газ, отриманий в листопаді 2014р. до 20 грудня 2014р.; за газ, отриманий в грудні 2014р. до 20 січня 2015р. За природний газ отриманий в січні 2015р. - до 20 лютого 2015р., за газ, отриманий в лютому 2015р. до 20 березня 2015р.; за газ, отриманий в березні 2015р. до 20 квітня 2015р.; за газ, отриманий в квітні 2015р. до 20 травня 2015р.; за газ, отриманий в травні 2015р. до 20 червня 2015р.; за газ, отриманий в червні 2015р. до 20 липня 2015р.; за газ, отриманий в липні 2015р. до 20 серпня 2015р.; за газ, отриманий в серпні 2015р. до 20 вересня 2015р.; за газ, отриманий в вересні 2015р. до 20 жовтня 2015р.

Суд встановив, що відповідач за отриманий газ розрахувався в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на суму 8 527 051,77 грн., що підтверджується довідками НАК "Нафтогаз України" про операції та сальдо, а також шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 2 291 417,87грн. згідно заяви НАК "Нафтогаз України" № 26-8110/1.2-15 від 24.11.2015р., адресованої ПАТ "Хмельницькгаз", у відповідності до приписів ст. 601 ЦК України.

Таким чином, станом на момент порушення провадження у справі № 924/109/16 (ухвала суду від 11.02.2016р.) відповідач в повному обсязі погасив суму основної заборгованості, що не заперечується сторонами по справі.

Згідно п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Зважаючи на викладене, у позові про стягнення 2 280 584,70 грн. основного боргу слід відмовити.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги, що відповідач здійснював оплату за газ частинами, розрахунок за газ в кожному місяці проводився з порушенням строків, визначених договором № 13-162-В на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013р. Отже, відповідачем були порушені умови договору № 13-162-В на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013р. в частині проведення своєчасної оплати за газ.

Посилання відповідача на те, що у позивача не виникло право вимоги виконання зустрічного зобов`язання - здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки він не виконав свого обов`язку за договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу, на підставі яких здійснюється розрахунок, судом до уваги не приймається, оскільки воно не відповідає чинному цивільному законодавству та умовам укладеного між сторонами договору.

Так, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 6.1. договору в редакції додаткової угоди № 4 від 31.12.2013 передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, п. 6.1 договору встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказана умова договору, яка відповідає приписам ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Разом з тим, згідно з п. 3.4 договору акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п. 6.1 договору, неповернення продавцем підписаних актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу. Тобто настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання та повернення вказаних актів, чим спростовуються доводи відповідача.

При цьому суд враховує, що відповідно до п. 3.4 договору саме на відповідача покладений обовязок надати позивачу підписані та скріплені печаткою відповідача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість, що спростовує також доводи відповідача з приводу того, що до підписання актів приймання-передачі газу не можливо встановити чий саме газ із загального потоку газу отримано.

Отже, пункт 6.1 договору та його інші положення не ставлять обовязок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати повернення відповідного акта приймання-передачі природного газу. Тобто прострочення грошового зобовязання відповідача за договором не повязане з моментом реального підписання сторонами відповідного акта та його повернення продавцем, а відтак неповернення позивачем відповідного акта ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобовязанням відповідача (аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України у справі № 914/4191/15 від 14.06.2016р.).

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторонами в пункті 7.2 договору визначено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 890 337,74грн., яка нарахована за період з 20.02.2013р. по 15.10.2015р. З поданого розрахунку вбачається, що позивач нарахував пеню на заборгованість без урахування днів її часткової сплати.

Згідно п. 1.4 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п. 1.9 вищевказаної постанови).

Зважаючи на викладене, сума заборгованості зменшується у день її часткової сплати, і нарахування пені на неї не проводиться.

При перерахунку пені судом встановлено, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 883930,92грн. пені. Тому позивачем безпідставно нарахована пеня в розмірі 6 406,82грн. на суму заборгованості за дні фактичної її сплати.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст.233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

На підставі вищевказаних положень законодавства відповідач звернувся до суду із клопотання про зменшення розміру пені на 90 %.

Згідно п. 3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з'ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Суд приймає до уваги, що відповідач є господарським товариством, основним видом діяльності якого є розподіл природного газу населенню, медичним, освітнім закладам, бюджетним установам. Згідно звіту про фінансові результати за 2015 рік діяльність відповідача була збитковою. Станом на 01.04.2016р. заборгованість споживачів перед відповідачем за послуги з розподілу газу становить 32 127 000,00 грн., що підтверджується довідкою відповідача №3128/18 від 23.06.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в повному обсязі розрахувався із позивачем за отриманий природний газ за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013р. №13-162-В. Порушення відповідачем строків оплати були незначними, а заявлений до стягнення розмір пені є неспіврозмірним із наслідками, заподіяними порушенням відповідачем умов договору.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що є підстави для часткового задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені до 441965,46 грн. Отже, в частині позовних вимог про стягнення 448 372,28 грн. пені суд відмовляє.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в розмірі 57 289,25 грн. за період з 20.02.2013р. по 15.10.2015р.

Розрахунок 3 % річних здійснено по кожному періоду наявності заборгованості з урахуванням розміру боргу за вказаний період. Однак, при проведенні розрахунку позивачем безпідставно віднесено до днів прострочки заборгованості дні, в які здійснювалася її часткова сплата.

При перерахунку 3 % річних судом встановлено, що позивачем правомірно заявлено до стягнення лише 56 588,39 грн. Тому позивачем безпідставно нараховано 3 % річних в розмірі 700,86 грн. на суму заборгованості за дні фактичної її сплати.

Також позивач просить стягнути з відповідача 678 858,73 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2013 року по вересень 2015 року. Згідно поданого розрахунку позивач здійснив інфляційні нарахування в тому числі і на суми заборгованості за період, що становить менше одного місяця.

Суд враховує, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Зважаючи на викладене, суд провів перерахунок та встановив, що позивачем правомірно заявлено до стягнення лише 513 045,47 грн. інфляційних втрат. У стягненні 165 813,26грн. слід відмовити, оскільки період їх нарахування складає менше одного місяця.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" підлягають задоволенню в сумі 56 588,39 грн. 3 % річних, 513 045,47 грн. інфляційних втрат та 441 965,46 грн. пені.

Відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат судом врахований п. 3.17.4. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до Публічного акціонерного товариства "Хмельницькгаз" м. Хмельницький про стягнення 3 907 070,43 грн., з яких 2 280 584,70 грн. - основний борг, 890 337,74 грн. - пені, 678 858,73 грн. - інфляційних втрат, 57 289,25 грн. - 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (м.Хмельницький, пр.Миру, 41, код 05395598) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 56 588,39 грн. (п'ятдесят шість тисяч п'ятсот вісімдесят вісім гривень 39 коп.) 3 % річних, 513 045,47 грн. (п'ятсот тринадцять тисяч сорок п'ять гривень 47 коп.) інфляційних втрат, 441 965,46 грн. (чотириста сорок одна тисяча дев'ятсот шістдесят п'ять гривень 46 коп.) пені, 21 803,47 грн. (двадцять одна тисяча вісімсот три гривні 47 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 2 280 584,70 грн. основного боргу, 700,86 грн. 3% річних, 165813,26 грн. інфляційних втрат, 448 372,28 грн. пені відмовити.

Повний текст рішення складено 29.06.2016р.

Головуючий суддя Л.О.Субботіна

Суддя В.В. Магера

Суддя М.В. Музика

Віддрук. 3 прим. :

1-до справи;

2 - позивачу (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6);

3 - відповідачу (29019, м. Хмельницький, пр. Миру, 41).