РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2016Справа №910/8677/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром»
доАграрного фонду
простягнення 16 716,70 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Романчук І.Б.- представник за довіреністю
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром» звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Аграрного фонду про стягнення 16 716, 70 грн. відповідно до договору складського зберігання № 169/11 від 22.04.2011 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.04.2011 р. між ТзОВ «Бучачагрохлібпром» та Аграрним фондом укладено договір складського зберігання № 169/11 в порушення умов якого відповідач взятого на себе зобов'язання з своєчасної та повної оплати послуг зберігання належним чином не виконав у зв'язку із чим за відповідачем виникла заборгованість, у розмірі 16 716, 70 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.05.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.06.2016 р.

08.06.2016 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на порушення позивачем вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» під час складання первинних документів.

У судовому засіданні 17.06.2016р. представник позивача наполягав на позові, надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 17.06.2016 р. не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи підтверджується відміткою про відправку на зворотній стороні ухвали суду від 13.05.2016 р., яка була надіслана за адресою вказаною в позовній заяві, а також повідомленнями про вручення поштового відправлення №270 065) згідно якого ухвала суду від 13.05.2016 р. була отримана відповідачем 18.05.2015р.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Справа розглянута судом відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 р. критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

В судовому засіданні 17.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності (ст. 957 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2011р. між ТзОВ «Бучачагрохлібпром», надалі - зерновий склад, та Аграрний фонд, надалі - поклажодавець, укладено договір складського зберігання №168/11, за умовами якого поклажодавець зобов'язується передати на зберігання зерновому складу зерно пшениці, жита, ячменю, кукурудзи (об'єктів державного цінового регулювання), якість яких відповідає діючим ДСТУ, далі - зерно, за заліковою вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло на карточку поклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а зерновий склад зобов'язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим Договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим Договором та законодавством, надалі - договір.

Згідно з пунктом 4.1. договору розрахунки відшкодування витрат по зберіганню проводяться в грошовій формі з урахуванням податку на додану вартість. Відшкодування витрат по зберіганню зернового складу здійснюється Поклажодавцем за рахунок бюджетних коштів.

Пунктом 4.3. договору визначено, що вартість зберігання зерна складала 17, 50 гривень за тонну зерна за 30 календарних днів.

Пунктом 4.4. даного договору передбачено, що поклажодавець відшкодовує витрати із зберігання зерна з моменту передачі зерна на зберігання на підставі актів наданих послуг.

Протягом 2014 року на Зерновий склад надійшло на зберігання 759,42 тонн зерна пшениці 3 класу 2013 року врожаю, на яке Зерновий склад оформив складські квитанції АФ №925689 від 1601.2014р., АФ №925690 від 1601.2014р., АФ №925692 від 16.01.2014р., АФ №925715 від 07.04.2014р., АФ №925716 від 07.04.2014р.

Згідно з пунктом 3.1.6. договору зерновий склад зобов'язаний зберігати зерно протягом строку, визначеного в договорі. Строк зберігання зерна визначено пунктом 7.1. договору складського зберігання зерна - до моменту пред'явлення вимоги поклажодавцем.

У 2013 році на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2013 року № 364 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» створено ПАТ «Аграрний фонд» якому передано більшість повноважень Аграрного фонду, зокрема форвардні закупівлі зерна та продаж борошна. В липні 2013 року Постановою Кабінету Міністрів України № 698 затверджено Статут ПАТ «Аграрний фонд».

Розділом V пункт 2 «Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах» затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 661 від 13.10.2008р., встановлено, що переоформлення зерна від одного власника іншому проводиться в їх присутності або в присутності уповноважених ними осіб згідно з заявою власника про переоформлення.

У заяві вказуються культура, клас, обсяг переоформлення, реквізити нового власника. До заяви додаються складські документи і доручення, складається акт приймання-передавання зерна, який підписується в тристоронньому порядку (перший власник зерна, новий власник зерна і керівник зернового складу), оформляється договір складського зберігання зерна з новим власником.

Обсяг переоформленого зерна визначається актом-розрахунком, який складається підприємством на момент переоформлення, після чого новому власнику видаються переоформлені складські документи.

Згідно актів від 16.01.2014р. та від 07.04.2016р. складених між Аграрним фондом (продавець), ПАТ «Аграрний фонд» (покупець) та ТОВ «Бучачагрохлібпром» (підприємство) переоформлено зерно пшениці 3 класу 2013 р. урожаю в кількості 759,42 тонни (складські квитанції АФ № 925689 від 1601.2014р., АФ № 925690 від 1601.2014р., АФ № 925692 від 16.01.2014р., АФ № 925715 від 07.04.2014р., АФ № 925716 від 07.04.2014р.).

Зерновий склад звертався до Аграрного фонду із претензією № 1523 від 01.07.2015 р. з вимогою погасити заборгованість.

Листом від 21.07.2015 р. №40-07/712 Аграрний фонд у відповідь на претензію позивача повідомив, що не заперечує проти наявності грошового зобов'язання перед підприємством позивача за договорами складського зберігання, але вказав, що на тепер Аграрний фонд не має правової можливості розрахуватися по зобов'язанням за минулий рік в загальному порядку.

Пунктом 3.3.2. договору складського зберігання передбачено обов'язок поклажодавця відшкодувати витрати із зберігання зерна та інші витрати, які виникають в процесі виконання договору.

Згідно із пунктом 6.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання умов договору сторони цього договору несуть відповідальність згідно чинного законодавства.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

В силу положень ч. 1 ст. 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано доказів того, що відповідачем на виконання умов Договору були оплачені надані послуги зі зберігання зерна, наявність заборгованості перед позивачем відповідачем не спростована, в зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення 16 716, 70 грн. підлягають задоволенню.

На підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром» задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Аграрного фонду (01601, м. Київ, вул. Грінченка,1; ідентифікаційний код 33642855) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром» (48400, Тернопільська область, м. Бучач, вул. Галицька, 160; ідентифікаційний код 00952829) заборгованість у розмірі 16 716, 70 грн., 1378, 00 грн. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 29.06.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко