ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Справа № 910/4811/15-г

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Васищак І.М. і Прокопанич Г.К.

розглянув касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ (далі - Департамент),

на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.10.2015 та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016

за скаргою державного підприємства "Укржитлосервіс", м. Київ (далі - Підприємство) на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту

зі справи № 910/4811/15-г

за позовом публічного акціонерного товариства "Київенерго", м. Київ (далі - Товариство),

до Підприємства

про стягнення 11 355 883,27 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

Департаменту - Гнідої Ю.В.,

Товариства - не з'яв.,

Підприємства - Хіміча Б.С.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2015 у даній справі: позов задоволено частково; стягнуто з Підприємства на користь Товариства: суму основного боргу 8 261 860,01 грн.; пеню в сумі 100 589,15 грн.; 3% річних у сумі 492 870,27 грн.; "інфляційні втрати" в сумі 2 399 974,69 грн. та судовий збір у сумі 73 080 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

08.05.2015 на виконання цього рішення видано наказ.

30.09.2015 Підприємство звернулося до названого господарського суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту, згідно з якою просило суд:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця названого відділу Артемчука Т.В. з винесення постанови про арешт коштів боржника від 28.09.2015 № 48064487 у частині арешту рахунків Підприємства № 0001 (код валюти рахунку 980), № 0001 (код валюти рахунку 980) у ПАТ КБ "Євробанк", код банку (МФО) 380355;

- визнати недійсною постанову того ж державного виконавця про арешт коштів боржника від 28.09.2015 № 48064487 у частині арешту зазначених рахунків Підприємства;

- зняти арешт з грошових коштів Підприємства, що знаходяться на згаданих рахунках.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.10.2015 (суддя Сівакова В.В.): відповідну скаргу Підприємства задоволено частково; визнано недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Артемчука Т.В. про арешт коштів боржника від 28.09.2015 № 48064487 у частині арешту рахунків Підприємства, які були зазначені в скарзі останнього; в іншій частині в задоволенні скарги відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 (колегія суддів у складі: Рябуха В.І. - головуючий, Калатай Н.Ф. і Ропій Л.М.): залишено без задоволення апеляційні скарги Товариства та відділу примусового виконання рішень Департаменту, а згадану ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Департамент просить скасувати оскаржувані ухвалу та постанову попередніх судових інстанцій з даної справи, відмовити Підприємству в задоволені його скарги. Касаційну скаргу з посиланням на положення Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження" мотивовано порушенням названими судовими інстанціями норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

За результатами цього розгляду Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Судові інстанції у розгляді скарги на дії органу Державної виконавчої служби виходили з таких обставин та висновків.

28.09.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Артемчуком Т.В. при примусовому виконанні наказу господарського суду міста Києва з цієї справи винесено постанову № 48064487 про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на кошти, що знаходяться на наведених у цій постанові рахунках, що належать Підприємству, в межах суми 12 461 211,53 грн. Серед інших накладено арешт на рахунки №№ 0001 і 0001 (код валюти рахунку 980) у ПАТ комерційному банку "Євробанк", код банку 380355.

Згідно з роз'ясненнями Національного банку України - листом від 14.12.2010 № 25-111/2972-22535 "Щодо відкриття страхувальникам - роботодавцям окремих поточних рахунків" у відповідності до закону банк відкриває страхувальнику - роботодавцю окремий рахунок за балансовим рахунком 2604 "Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання" (План рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджений постановою Національного банку України від 17.06.2004 № 280).

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 42, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки; поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України; до поточних рахунків, зокрема, належать рахунки за спеціальними режимами їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

За даними банку, Підприємству відкрито поточний рахунок № 0001 у національній валюті, з якого Підприємство проводить виплати за захищеними статтям видатків: на заробітну плату, вихідну допомогу в разі звільнення, компенсації за невикористані відпустки, матеріальну допомогу, лікарняні, допомогу на оздоровлення, допомогу на поховання та інші соціальні виплати, а рахунок № 0001 у національній валюті відкритий для зарахування на нього страхових коштів, що надходять від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Накладення арешту на рахунок боржника № 0001, який серед іншого призначено для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам боржника, що призводить до порушення їх конституційних прав та є неправомірним.

Арешт рахунку № 0001 порушує права та охоронювані законом інтереси працівників боржника, які обмежуються у праві на отримання коштів з цього рахунку з моменту його арешту.

Суду не подано доказів того, що боржником після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження було повідомлено державного виконавця про неможливість накладення арешту на кошти, які перебувають на спеціальних рахунках, що використовуються для виплати заробітної плати та інших платежів із зазначенням номерів відповідних рахунків. Отже, накладення арешту на кошти, що знаходяться на згаданих рахунках, хоча й було здійснено державним виконавцем протиправно, але у таких діях відсутня вина державного виконавця.

Вимоги ж скаржника щодо зняття арешту з грошових коштів, що знаходяться на тих же рахунках, не підлягають задоволенню, оскільки до повноважень господарського суду не входить знаття арешту, накладеного державним виконавцем у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження".

Причиною подання касаційної скарги стала незгода Департаменту з визнанням недійсною постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту в частині накладення арешту на рахунки Підприємства №№ 0001 і 0001. У решті ухвала місцевого господарського суду від 20.10.2015 та постанова апеляційної інстанції від 27.01.2016 з цієї справи в касаційному порядку не оскаржуються.

Відповідно до положень статті 1212 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена; за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень і яку може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

У розгляді скарги Підприємства на дії органу Державної виконавчої служби в даній справі попередні судові інстанції виходили, зокрема і насамперед, з вимог статті 73 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якими стягнення (у виконавчому провадженні) не може бути звернено на такі виплати: вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; компенсацію працівнику за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа під час звільнення одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років; компенсацію працівнику витрат у зв'язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами; одноразову допомогу у зв'язку з народженням дитини; допомогу по догляду за дитиною; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; допомогу на лікування; допомогу на поховання та ін.

Водночас названі судові інстанції виходили й з того, що, за довідками ПАТ комерційного банку "Євробанк", з поточного рахунку № 0001 Підприємство проводить виплати на заробітну плату, вихідну допомогу, компенсацію за невикористані відпустки, матеріальну допомогу, лікарняні та інші соціальні виплати, а рахунок № 0001 відкритий для зарахування страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Проте висновок попередніх судових інстанцій щодо визнання недійсною оскаржуваної Підприємством постанови органу Державної виконавчої служби в частині накладення арешту на згадані рахунки Підприємства є передчасним, оскільки не ґрунтується на ретельному з'ясуванні і перевірці обставин справи. А саме - ними не встановлено шляхом витребування (за необхідності) і оцінки належних доказів, того, чи використовувалися і використовуються зазначені поточні рахунки ВИКЛЮЧНО для згаданих цілей (здійснення відповідних виплат і зарахування страхових коштів) або ж на них обліковувалися (розміщувалися) та/або обліковуються (розміщуються) й кошти іншого призначення, на які згідно з чинним законодавством можливе звернення стягнення. Наведене мало значення для правильного розгляду скарги Підприємства і прийняття судового рішення за результатами такого розгляду та входило до предмета доказування в даній справі; не встановивши відповідних обставин, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування вимог частини першої статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду господарським судом в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Тому у Вищого господарського суду України відсутні й підстави для висновку про правильність застосування названими судовими інстанціями згаданої статті 1212 ГПК України та норм матеріального права, в тому числі Закону України "Про виконавче провадження".

Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Відтак оскаржувані судові рішення відповідно до пункту 3 статті 1119 і частини першої статті 11110 ГПК України підлягають частковому скасуванню з передачею справи (в частині розгляду скарги Підприємства на дії органу Державної виконавчої служби в частині визнання недійсною постанови цього органу щодо арешту рахунків Підприємства №№ 0001 і 0001) на новий розгляд до суду першої інстанції. У такому розгляді суду необхідно врахувати викладене, встановити за наявними у справі, а за необхідності й додатково витребуваними доказами обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам учасників судового процесу належну правову оцінку і розглянути зазначену скаргу Підприємства (у згаданій частині) відповідно до закону.

Керуючись статтями 1117 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 20.10.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 зі справи № 910/4811/15-г скасувати в частині розгляду скарги державного підприємства "Укржитлосервіс" на дії органу Державної виконавчої служби в частині визнання недійсною постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Артемчука Т.В. про арешт коштів боржника від 28.09.2015 № 48064487 щодо арешту рахунків державного підприємства "Укржитлосервіс" №№ 0001 і 0001 у ПАТ КБ "Євробанк".

Справу в цій частині передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

У решті зазначені ухвалу і постанову залишити без змін.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Васищак

Суддя Г. Прокопанич