РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016Справа №910/14472/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРГРУП"

до Спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства

з обмеженою відповідальністю

про стягнення 9654371,08 грн.

Головуючий суддя: Головатюк Л.Д.

Суддя Підченко Ю.О.

Суддя Якименко М.М.

Представники :

Від позивача: Кондибенко О.В. за дов.

Від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 29.06.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв'язку з неналежним виконанням умов Генерального договору про здійснення кредитування № 06.1-27/17 від 17.12.2010 та Додаткового договору № 1 від 17.12.2010 у розмірі 9 654 371,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2015 порушено провадження у справі №910/14472/15 та призначено до розгляду на 25.06.2015.

Представник відповідача в судове засідання 25.06.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 25.06.2015 прибув представник позивача та надав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 09.07.2015.

Представник відповідача в судове засідання 09.07.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 09.07.2015 прибув представник позивача та надав пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 в порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 21.07.2015, в зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача та неподання ним витребуваних судом доказів, що перешкоджало повному і об'єктивному розгляду справи.

В судовому засіданні 21.07.2015 судом було оголошено перерву до 04.08.2015, а 04.08.2015 судом було оголошено перерву до 06.08.2015.

В судове засідання 06.08.2015 прибули представники позивача, відповідача та ТОВ "Юргруп", надали пояснення по справі.

Представник позивача подав суду заяву про заміну сторони у справі, а саме просив замінити позивача у справі №910/14472/15 з публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю "ЮРГРУП". Представник ТОВ "ЮРГРУП" подав суду клопотання про відкладення розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Представники позивача та відповідача подали клопотання про продовження строку розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2015 продовжено строк розгляду справи № 910/14472/15 на п`ятнадцять днів, задоволено заяву публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" про заміну сторони її правонаступником, замінено позивача у справі №910/14472/15 з публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29) на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю "ЮРГРУП" (, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Миколи Лебедєва, 6), розгляд справи відкладено на 15.09.2015.

15.09.2015 в судовому засіданні оголошено перерву на 22.09.2015 для подання додаткових доказів по справі.

В судове засідання 22.09.2015 прибули представники сторін, надали пояснення по справі та подали додаткові пояснення по справі.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні його заяви від 04.08.2015 про заміну позивача у справі. Суд відклав розгляд даної заяви для необхідності вивчення правового статусу правонаступника.

Суд розглянув клопотання відповідача від 15.09.2015 про колегіальний розгляд справи, у зв'язку із складністю справи.

Суд задовольнив дане клопотання та ухвалив здійснювати розгляд справи № 910/14472/15 колегіально у складі трьох суддів.

Ухвалою від 22.09.2015 вирішено здійснити розгляд справи колегіально у складі трьох суддів.

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.09.2015 для здійснення колегіального розгляду справи №910/14472/15 визначеного колегіальний склад суддів: Головатюк Л.Д. (головуючий), суддя Підченко Ю.О., суддя Якименко М.М.

Ухвалою суду від 28.09.2015 прийнято до провадження справу №910/14472/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРГРУП" до спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 9654371,08 грн.

Розгляд справи призначено на 07.10.2015.

В судове засідання 07.10.2015 прибули представники сторін, надали пояснення по справі та подали додаткові пояснення по справі.

Представник відповідача подав заяву про зупинення провадження по справі до набрання законної сили до вирішення справи №910/25763/15 за позовом спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРГРУП" про визнання договору відступлення права вимоги від 21.07.2015 недійсним, яка перебуває у провадженні господарського суду м. Києва.

Представник позивача заперечував проти зупинення провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 07.10.2015 провадження по справі №910/14472/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРГРУП" до спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення 9 654 371,08 грн. зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи №910/25763/15 за позовом спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРГРУП" про визнання договору відступлення права вимоги від 21.07.2015 недійсним, яка перебуває у провадженні господарського суду м. Києва.

23.02.2016 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження по справі №910/14472/15, у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили її зупинення.

Відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою суду від 21.03.2016 провадження у справі №910/14472/15 поновлено, призначено справу до розгляду на 06.04.2016.

06.04.2016 розгляд справи не відбувся, у зв'язку з перебуванням судді Підченка Ю.О. на лікарняному.

Ухвалою суду від 12.04.2016 призначено справу до розгляду на 19.04.2016.

Представник позивача в судове засідання 19.04.2016 не з'явився, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 19.04.2016 прибули представники відповідача та надали пояснення по справі. Суд відклав розгляд справи на 28.04.2016.

В судове засідання призначене на 28.04.2016 прибули представники відповідача та надали пояснення по справі.

Представник позивача в судове засідання 28.04.2016 не з'явився, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розгляд справи відкладено на 25.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2016 розгляд справи відкладено на 07.06.2016.

В судове засідання 07.06.2016 представники сторін з'явились. Позивач - ТОВ "Юргруп" в судовому засіданні 07.06.2016 наполягав на розгляді його заяви про заміну сторони у справі поданої до суду 06.08.2015 (вх. № 06-29.1/12642/15). Просив задовольнити зазначену заяву та замінити ПАТ "Украсоцбанк" його правонаступником - ТОВ «КУА «Гранд - Інвест», з огляду на відступлення останньому права вимоги позивача до відповідача. Судом було відмовлено позивачу у задоволенні такої заяви, з тих підстав, що наразі ПАТ "Укрсоцбанк" не є стороною по справі, оскільки був замінений ухвалою суду від 04.08.2015 на його правонаступника - ТОВ "Юргруп", відтак у суду відсутні жодні підстави для здійснення його заміни.

В судовому засіданні 07.06.2016 судом в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 15.06.2016.

Через відділ канцелярії господарського суду 08.06.2016 від позивача надійшло клопотання про заміну сторони у справі, а саме позивача - ТОВ "Юргруп" його правонаступником - ТОВ "КУА "Гранд - Інвест" (ПЗНВІФ "Капітал").

Через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва 15.06.2016 від ТОВ «КУА «Гранд - Інвест» надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи документів: заяви про зміну сторони у справі. У вказаній заяві ТОВ «КУА «Гранд - Інвест» просило суд замінити позивача у справі - ТОВ «КУА «Гранд - Інвест» його правонаступником - громадянином США ОСОБА_2, з огляду на укладання між ними договору про відступлення права вимоги.

В судовому засіданні 15.06.2016 судом було оголошено перерву до 29.06.2016.

Від відповідача через відділ канцелярії господарського суду 21.06.2016 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 29.06.2016 представник відповідача не з'явився.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав суду довіреність на представлення ним, в тому числі інтересів ТОВ «КУА «Гранд - Інвест», заперечив проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, підтримав від свого імені заяву про заміну його, як позивача його правонаступником - ТОВ «КУА «Гранд - Інвест», а також підтримав від імені ТОВ «КУА «Гранд - Інвест» заяву останнього про заміну сторони у справі, а саме позивача - ТОВ «КУА «Гранд - Інвест» його правонаступником - громадянином США ОСОБА_2. При цьому, по суті позовних вимог не зміг нічого пояснити та зазначив, що документи, які засвідчують права вимоги за договором знаходяться у ОСОБА_2.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд відмовив в його задоволенні, як необґрунтованому.

Заява позивача про заміну сторони у справі, а саме позивача - ТОВ "Юргруп" на його правонаступника - ТОВ «КУА «Гранд - Інвест», а також заява ТОВ "КУА "Гранд - Інвест" про заміну позивача - ТОВ «КУА «Гранд - Інвест» на ОСОБА_2 в результаті їх розгляду були відхилені судом, як необґрунтовані, з нижчевикладених підстав:

Згідно приписів процесуального законодавства господарський суд не наділений правом на здійснення заміни за наявності достатніх підстав неналежного позивача на належного, таке право надано суду тільки стосовно відповідача. Також процесуальним законом встановлено право підприємств, установ, організацій на звернення до господарського суду за захистом своїх прав, а не обов'язок, і відповідно скористатися наданим правом або ні вирішує лише особа права якої порушено (ст. 1, 24 ГПК України).

Відповідно до п. 6-1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» ГПК не передбачено порядку розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. Однак з огляду на приписи частини першої статті 25 цього Кодексу та частини п'ятої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" розгляд відповідних заяв, поданих у справах зі спорів, що вирішувалися господарським судом, належить до повноважень названого суду.

Відповідний розгляд здійснюється за загальними правилами позовного провадження у межах розглянутої судом справи з урахуванням особливостей щодо суб'єктного складу учасників процесу, передбачених згаданою нормою Закону України "Про виконавче провадження" (стягувач, боржник, державний виконавець, правонаступник стягувача або боржника).

Зазначені особи повідомляються про час і місце відповідного судового засідання, але їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. За результатами судового розгляду виноситься ухвала, що має відповідати загальним вимогам статті 86 ГПК. З урахуванням приписів частини третьої статті 129 Конституції України та оскільки ухвали місцевого господарського суду, які виносяться під час виконання судового рішення, неможливо оскаржити одночасно з оскарженням рішення господарського суду, відповідна ухвала, в тому числі й про відмову в заміні сторони виконавчого провадження, може бути оскаржена в апеляційному та в касаційному порядку.

Отже, стаття 25 ГПК України встановлює процесуальне правонаступництво, в тому числі у випадках заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, проте така заміна здійснюється за заявою зацікавленої сторони - правонаступника. При цьому ні ТОВ «КУА «Гранд - Інвест» ні ОСОБА_2 із письмовими заявами про їх бажання вступити у справу в якості позивачів по справі № 910/14472/15 до господарського суду не зверталися.

Крім того, на момент розгляду відповідних заяв про заміну сторони ТОВ «КУА «Гранд - Інвест» не є позивачем у справі № 910/14472/15, і відповідно у суду не має жодних підстав для здійснення його заміни на його правонаступника.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем його зобов'язань за генеральним договором № 06.1-27/17 про здійснення кредитування від 17.12.2010, в частині своєчасного та повного погашення кредиту та процентів за користування кредитом.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що: договір та додатки до нього не підписувалися ним; сплив строк давності за вимогою; в розмірі вказаному позивачем відповідач не отримував кредитування. Крім того, відповідач просив суд зменшити розмір неустойки, розстрочити виконання рішення суду на два роки та застосувати термін позовної давності.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 29.06.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджується матеріалами справи, 17.12.2010 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», як кредитором та відповідачем, як позичальником було укладено генеральний договір № 06.1-27/17 про здійснення кредитування від 17.12.2010 (далі за текстом - договір).

Відповідно до п. 1 договору, кредитор зобов'язався надавати позичальнику грошові кошти в гривнях, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в межах загального ліміту в сумі 11 200 000,00 (одинадцять мільйонів двісті тисяч гривень 00 копійок), а позичальник зобов'язаний повертати кредит у строки/терміни та в порядку, визначених договором та додатковими договорами до нього, сплачувати проценти у розмірі, що визначатиметься додатковими договорами, але у будь - якому разі не більше 20 (двадцяти) процентів річних у гривні, а також сплачувати комісії у розмірі та порядку визначених у Тарифах на послуги по наданню кредитів, що містяться у додатку № 1 до договору та відповідних додатках до додаткових договорів, що будуть укладені в майбутньому.

Пунктом 3 договору сторони визначили, що кредитування за договором здійснюється протягом періоду з 17.12.2010 по 16.12.2013, на підставі укладених між сторонами додаткових договорів.

27.11.2013 між кредитором та позичальником було укладено договір про внесення змін № 6 до договору. Згідно умов якого було продовжено період кредитування до 30.10.2014.

Згідно положень п. 4 договору конкретні умови кредитування: а саме валюта, сума, предмет, строк, розмір процентної ставки, порядок погашення кредиту, форма та спосіб надання кредиту визначаються додатковими договорами, що укладаються між сторонами та є невід'ємною частиною договору. При цьому, такі додаткові договори не повинні суперечити загальним та граничним умовам, що визначені договором, але у передбачених випадках додаткові договори можуть містити умови відмінні від загальних визначених генеральним договором.

В подальшому сторони уклали ряд договорів про внесення змін до договору, якими кредитор та позичальник змінювали раніше досягнуті домовленості в рамках договору, зокрема вносили зміни до істотних умов кредитування, які містяться в матеріалах справи.

Так, договором №3 від 04.12.2012 про внесення змін до договору сторони встановили ліміт кредитування в розмірі 11 200 000 ,00 (одинадцять мільйонів двісті тисяч гривень 00 копійок) встановивши при цьому нову базову відсоткову ставку в розмірі 25 (двадцять п'ять) процентів річних.

На виконання п. 4 Основних положень договору, ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Додатковий договір №1 від 17.12.2010 (надалі - Додатковий договір № 1) з відповідачем у відповідності до умов п. 1 якого кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у гривні на поповнення обігових коштів в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 11 200 000 ,00 (одинадцять мільйонів двісті тисяч гривень 00 копійок) грн.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що надання кредиту за договором здійснюється в межах ліміту кредитування за такими формами кредитування: а) шляхом надання разових кредитів; б) шляхом надання невідновлювальних та/або відновлювальних кредитних ліній, в тому числі мультивалютних, за якими кредит може надаватись як однією сумою, так і окремими частинами (траншами); в) шляхом надання кредиту за овердрафтом. При цьому сторони погодили, що та чи інша форма кредитування визначається у відповідних Додаткових договорах.

Відповідно до п. 2.2. договору надання кредиту здійснюється наступними способами, залежно від мети та форми кредитування: 2.2.1.) шляхом перерахування коштів з відповідних внутрішньобанківських позичкових рахунків на поточні рахунки позичальника на підставі його письмового звернення, оформленого згідно з Додатком 2 до договору (всі форми кредитування, окрім овердрафту, крім овердрафту; на будь-які цілі); 2.2.2.) шляхом оплати розрахункових документів з поточних рахунків позичальника понад фактичний (кредитовий) залишок на ньому (лише овердрафт).

Положення п. 2.3. договору передбачають, що кредит вважається наданим: 2.3.1.) в момент зарахування коштів на поточні рахунки позичальників (п. п. 2.2.1. договору); 2.3.2.) в момент оплати розрахункових документів з поточних рахунків позичальника понад фактичний (кредитовий) залишок на ньому (п. п. 2.2.2. договору).

У відповідності до п. 1 вищезазначеного Додаткового договору № 1, умови якого є типовими надання коштів кредиту здійснюється шляхом їх перерахування з відповідного внутрішньобанківського позичкового рахунку банку на поточні рахунки позичальника, які відкрито у ПАТ «Укрсоцбанк».

Таким чином, з урахування вищезазначених положень договору та Додаткових договорів позичальник оформлював заяви на перерахування кредитних коштів і після цього ПАТ «Укрсоцбанк» направляло транші кредиту на відповідні рахунки позичальника.

Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання за договором та перерахував позичальнику кредитні кошти у відповідності до звернень позичальника: в обумовленому договорами порядку та розмірі, що підтверджено матеріалами справи.

Згідно положень п.п. 3.3.6. та 3.3.7. договору позичальник прийняв на себе обов'язок: а) забезпечити повернення кредиту в повному обсязі відповідно до строків та термінів, встановлених у відповідних Додаткових договорах, але у будь якому разі не пізніше строку дії ліміту кредитування, вказаного у п. Основних положень договору; б) забезпечити сплату кредитору процентів в розмірі та строки передбачені у договорі та відповідних Додаткових договорах.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що у разі прострочення позичальником повернення кредиту згідно п.п. 1.3., 1.4., 2.12.3., 2.16.3., 2.17.3., 3.2.2., 3.2.4., 3.4. договору та відповідним Додатковим договором та/або сплати процентів та/або комісій, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті України в розмірі 1 (одного) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення.

А у випадку, якщо валютою кредиту є іноземна валюта, розрахунок розміру пені, що підлягає сплаті позичальником за договором та відповідними додатковими договорами, здійснюється виходячи з офіційного курсу гривні до відповідної іноземної валюти, встановленого НБУ на дату здійснення такого платежу.

За твердженням позивача відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 06.05.2015 його заборгованість за договором становить 9 654 371, 08 грн та складається з:

а) суми заборгованості за кредитом у розмірі 5 872 057,06 грн;

б) суми заборгованості за відсотками у розмірі 174 266,57 грн;

в) суми пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 197 247, 27 грн;

г) суми пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 28 301,01 грн;

д) суми інфляційних витрат за кредитом у розмірі 2 310 102,93 грн;

е) суми інфляційних витрат за відсотками у розмірі 72 396,24 грн.

Згідно наявного в матеріалах справи листа відповідача вих. № 14-01-15 від 23.01.2015 наявність у відповідача заборгованості за договором в розмірі 5 872 057, 06 грн визнавалася останнім, і відповідач просив банк реструктуризувати заборгованість.

21.07.2015 між позивачем, як новим кредитором та ПАТ "Укрсоцбанк", як первісним кредитором укладено Договір про відступлення прав вимоги за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.1-27/17 від 17.12.2010 укладеним між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та Спільним українсько-німецького підприємством "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю .

За умовами укладеного договору, а саме п. 1 ПАТ "Укрсоцбанк" передає (відступає) ТОВ "ЮРГРУП" свої Права вимоги до СП "Марком", а ТОВ "ЮРГРУП" сплачує ПАТ "Укрсоцбанк" за відступлення права вимоги кошти у сумі, що визначені пунктом 6 цього договору у порядку та строки, встановлені цим договором, та набуває право вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу прав вимоги, які виникнуть у майбутньому за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.1-27/17 від 17.12.2010 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього.

Пунктом 2 Договір про відступлення права вимоги сторони погодили, що до ТОВ "ЮРГРУП" переходять всі права ПАТ "Укрсоцбанк" за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.1-27/17 від 17.12.2010, в тому числі, але не виключно, права вимоги щодо повернення отриманого кредиту, несплачених процентів, комісій та штрафних санкцій за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.1-27/17 від 17.12.2010 у розмірі, який буде існувати на момент переходу права вимоги.

Сторони в повному обсязі виконали свої зобов'язання за Договором про відступлення права вимоги, що підтверджується Актом приймання-передачі прав вимоги.

Відповідно до п. 13 Договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що після виконання своїх зобов'язань щодо сплати ціни договору з боку ТОВ "ЮРГРУП", ПАТ "Укрсоцбанк" зобов'язується подати до Господарського суду міста Києва заяву про заміну ПАТ "Укрсоцбанк" його правонаступником, а саме ПАТ "Укрсоцбанк" на ТОВ "ЮРГРУП".

Із матеріалів справи вбачається, що 04.08.2015 позивач та Пайовий Закритий Недиверсифікований Венчурний Інвестиційний Фонд «КАПІТАЛ» (реєстраційний код за ЄДРІСІ 233149), що створений та існує відповідно до законодавства України, від імені, в інтересах та за рахунок якого, на підставі Протоколу Загальних зборів засновників № 2 від 28.04.2005 діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з Управління Активами «ГРАНД-ІНВЕСТ» (Новий Кредитор) уклали ще один договір про відступлення прав вимоги за договором у відповідності до положень якого позивач передав, а новий кредитор отримав (набув) право вимоги до відповідача за договором. За умовами п. 7 укладеного договору відступлення права вимоги права вимоги за договором є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання Акту приймання-передачі прав вимоги.

Акт приймання-передачі прав вимоги було оформлено позивачем та новим кредитором в день підписання Договору, тобто 04.08.2015, що свідчить про те, що новий кредитор набув належні позивачу права вимоги до відповідача за договором.

В подальшому, 15 жовтня 2015 року між ТОВ «КУА «ГРАНД-ІНВЕСТ» (ПЗНВІФ «КАПІТАЛ») та громадянином США ОСОБА_2 було укладено Договір про відступлення прав вимоги за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.1-27/17 від 17.12.2010 укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та спільним українсько-німецьким підприємством «Марком» у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

За умовами вказаного договору, ТОВ «КУА «ГРАНД-ІНВЕСТ» (ПЗНВІФ «КАПІТАЛ») передало (відступило) громадянину США ОСОБА_2 свої права вимоги первісного кредитора до СП «Марком», в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу права вимоги за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.1-27/17 від 17.12.2010 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього.

Пунктом 2 Договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що громадянину США ОСОБА_2 перейшли всі права TOB «КУА «ГРАНД-ІНВЕСТ» (ПЗНВІФ «КАПІТАЛ») за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.1-27/17 від 17.12.2010, в тому числі, але не виключно права вимоги щодо повернення кредиту, несплачених процентів, комісій, штрафних санкцій за Генеральним договором про здійснення кредитування №06.1-27/17 від 17.12.2010 у розмірі, який існував на момент переходу права вимоги.

Предметом позову у справі є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього на користь позивача заборгованості за договором в розмірі 9 654 371, 08 грн, з яких 5 872 057,06 грн заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по відсотках, 1 197 247, 27 грн пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту за період прострочення з 12.11.2014 по 05.05.2015, 28 301,01 грн пені за несвоєчасне повернення відсотків за період прострочення з 05.11.2014 по 05.05.2015, 2 310 102,93 грн суми інфляційних витрат за кредитом за період прострочення з травня 2014 року по квітень 2015 року, 72 396,24 грн суми інфляційних витрат за відсотками за період прострочення з травня 2014 року по квітень 2015 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Генеральний договір про здійснення кредитування № 06.1-27/17 від 17.12.2010 за своєю правовою природою є кредитним договором, а відтак між його сторонами (ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем) виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Залученими до матеріалів справи доказами підтверджується виконання ПАТ «Укрсоцбанком» своїх зобов'язань за договором належним чином та в повному обсязі, та надання відповідачу обумовлених кредитних коштів. Доказів належного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, в тому числі, щодо сплати тіла кредиту, процентів за користування кредитом в повному обсязі матеріали справи не містять. Невиконання зобов'язань за кредитним договором призвело до заборгованості відповідача перед ПАТ «Укрсоцбанк» у загальному розмірі (без врахування штрафних санкцій) 6 046 232, 63 грн.

Доводи відповідача стосовно недійсності договору, з огляду на його підписання неналежним представником відповідача спростовуються матеріалами справи, а відтак не приймаються судом. Крім того, обставини дійсності договору були встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва у справі № 910/25763/15 від 11.11.2015, яке було залишено без змін апеляційною інстанцією. Спростовані матеріалами справи і доводи відповідача щодо неотримання ним кредиту в розмірі обумовленому договором, відтак такі доводи теж не приймаються судом.

За приписами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як встановлено судом кредитор у зобов'язанні за договором був неодноразово замінений в результаті укладання договорів відступлення права вимоги, копії яких наявні в матеріалах справи. І на момент винесення рішення суду право вимоги за договором передано громадянину США ОСОБА_2, який не є стороною у справі № 910/14472/15, і не заявляє до відповідача вимог, в тому числі щодо стягнення заборгованості за договором.

Відповідно до приписів 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки висвітлені в абзаці 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.03 № 3-рп/2003. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Оскільки позивач на момент вирішення справи (винесення рішення) втратив своє право вимоги за договором шляхом передачі своїх прав іншій юридичній особі, він є неналежним позивачем у справі, а тому будь - які дії чи бездіяльність відповідача відносно належного виконання ним його зобов'язань за договором не порушує прав позивача.

Відтак у зв'язку з відсутністю порушеного права позивача суд відмовляє позивачу у задоволенні позову.

При цьому суд зазначає, що правильність розрахунку позивача штрафних санкцій судом не досліджувалася, оскільки вказані розрахунки не впливають в даному випадку на кінцеве рішення по справі. Так само не досліджувалося питання щодо термінів позовної давності за договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРГРУП" відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.07.2016.

Головуючий суддя Л. Д. Головатюк

Суддя Ю. О. Підченко

Суддя М. М. Якименко