Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" червня 2016 р. Справа № 906/328/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника позивача: ОСОБА_1 - дов. № 20/2 від 20.02.2016р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Вет"

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Жовтневе"

про стягнення 136525,92 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 136525,95 грн., з яких 58071,40 грн. - заборгованість за поставлений товар; 32666,56 грн. - пені; 20132,27 грн. - 20% річних за невиконання грошових зобов'язань; 25655,69 грн. - 15% річних.

Ухвалою господарського суду від 07.04.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.04.2016р.

Ухвалою господарського суду від 19.04.2016р. розгляд справи відкладено до 23.05.2016р.

Ухвалою суду від 23.05.2016р. в порядку ст. 69 ГПК України продовжено строк вирішення спору по 21.06.2016р. та відкладено розгляд справи на 21.06.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Надав суду проект мирової угоди, відповідно до тексту якої відповідач визнає основний борг перед позивачем в сумі 58071,40 грн. Повідомив, що станом на день вирішення спору в суді заборгованість відповідача не змінилась та становить 58071,40 грн.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини його неявки суд не повідомив.

13.06.2016р. на адресу суду повернулась ухвала господарського суду Житомирської області від 23.05.2016р., яка направлялась на адресу відповідача, з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 77-79).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала про порушення провадження у справі від 07.04.2016р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 23.05.2016р. направлялась відповідачу на адресу - Житомирська область, Попільнянський р-н, с.Жовтневе (Птахофабрика -1), тобто на адресу зазначену у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на викладене, вирішення спору здійснюється за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

07.02.2014р. між Приватним сільськогосподарським підприємством "Жовтневе" (відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Вет" (позивач, продавець) укладено договір поставки № 14-0207/2 (а.с. 9-12).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник відповідно до умов цього Договору зобов'язується поставити кормові добавки, ветеринарні препарати, вакцини, біопрепарати, вітамінні та лікарські препарати, іншу ветеринарну продукцію (далі - Товар), а Покупець - прийняти та оплатити Товар у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у накладних (видаткових), що виписуються на кожну партію Товару.

За умовами п. 2.1 договору, ціна по кожному найменуванню і на кожну партію товару вказується у рахунках - фактурах продавця та в накладних на кожну партію Товару і містить у собі податок на додану вартість. Продавець має право в односторонньому порядку змінювати ціну Товару, що відображатиметься в рахунках - фактурах на оплату товару та накладних на товар.

Приписами п. 2.2 Договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється на умовах 100% передплати, на підставі рахунків, які виставляються продавцем після підписання останнім письмових замовлень від покупця і передаються покупцю шляхом

надіслання по факсу з підтвердженням про отримання та на вимогу покупця пересилаються по пошті.

Покупець зобов'язаний перерахувати на поточний рахунок продавця вартість замовленої партії Товару. Рахунки дійсні до сплати на протязі 5 днів з моменту їх виставлення продавцем.

Згідно п. 2.3. договору, у випадку не оплати Покупцем замовленого Товару у вказаний вище строк, поставка (відвантаження) товару може здійснюватися за розсудом продавця. Якщо поставка (відвантаження) товару відбулася без оплати, то Покупець в такому разі зобов'язаний оплатити поставлений Товар протягом одного робочого дня з моменту отримання товару. Моментом отримання Товару вважається момент підписання покупцем видаткової накладної.

З моменту виставлення продавцем рахунку у покупця виникають зобов'язання щодо оплати замовленого товару. Зобов'язання продавця по поставці товару виникає лише після повної 100 % оплати покупцем замовленого Товару, за винятком випадку, що передбачений п. 2.3. Договору (п. 2.4 Договору).

За приписами п. 2.6. договору, загальна вартість товару, що поставляється за даним договором, визначається загальною сумою всіх видаткових накладних на відпуск товару покупцю за весь період дії цього договору.

Згідно п. 3.5 договору, датою (моментом) поставки (передачі) товару вважається дата підписання видаткової накладної покупцем, що засвідчує прийняття товару покупцем від продавця.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.2, договір набирає сили з моменту підписання і діє до 31 грудня 2014р. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах, якщо за місць до закінчення строку його дії ні від однієї зі сторін не поступило письмового повідомлення про бажання розірвати договір.

За даними позивача, згідно видаткових накладних № РН-0001378 від 17.06.2014р., № РН-0001464 від 27.06.2014р., № РН-0001469 від 27.06.2014р., № РН-0001753 від 31.07.2014р., № РН-00001942 від 04.09.2014р., № РН-00001974 від 09.09.2014р., № РН-0002092 від 30.09.2014р., № РН-0002110 від 02.10.2014р., № РН-0002277 від 04.11.2014р., № РН-0002404 від 26.11.2014р., № РН-0002506 від 17.12.2014р. (а.с. 13,17,21,23,27,29,31,32,34,36) на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей № НБЙ 729236 від 17.06.2014р., № НБЙ 729243 від 27.06.2014р., № НБЙ 729260 від 31.07.2014р., № НБЙ 729287 від 04.09.2014р., № НБЙ 729288 від 09.09.2014р., № НБЙ 729307 від 30.09.2014р., № НБЙ 729334 від 04.11.2014р., № НБЙ 729349 від 26.11.2014р., № НБЙ 729363 від 17.12.2014р. (а.с.15-16,19-20,24,26,28,29-30,32-33,34-35,36-37) відповідачу відпущено товар на загальну суму 201037,90 грн.

Оплата товару відповідачем здійснена частково на загальну суму 142966,50грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с.38-49).

Таким чином, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 58071,40 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору, у випадку невиконання сторонами своїх обов'язків по цьому договору вони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Згідно п. 6.3 договору, за прострочку оплати за п. 2.2 договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення. При цьому пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов'язання покупцем по оплаті товару - до повного погашення заборгованості. Також покупець зобов'язаний сплатити продавцю 20 % річних від суми заборгованості, за кожен день прострочки оплати поставленого товару.

На підставі зазначеного пункту договору позивачем заявлено до стягнення з відповідача 32666,56 грн. пені та 20132,27 грн. 20% річних.

Пунктом 6.4 договору встановлено, що покупець, який прострочив оплату за п. 2.2 більш ніж на 14 календарних днів, зобов'язаний, крім пені, що передбачена для нього п. 6.3 договору, сплатити продавцю штраф у розмірі 15% від несвоєчасно оплаченої суми за товар. Сплата штрафу не звільняє покупця від відповідальності за несвоєчасну оплату, що передбачено для нього п. 6.3 договору.

Відповідно до вищевказаного пункту договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 25655,69 грн. штрафу.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань позивач звернувся з даним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки № 14-0207/2 від 07.02.2014р.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 ЦК України, частиною 1 якої визначено, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок (ч.4 ст. 538 ЦК України).

Як встановлено судом, за умовами п. 2.2. договору, поставка товару мала здійснюватись на умовах 100% передплати, на підставі рахунків, які виставляються продавцем після підписання письмових замовлень від покупця і передаються покупцю шляхом надіслання по факсу з підтвердженням про отримання та на вимогу покупця пересилаються по пошті. Відповідач зобов'язаний був перерахувати на поточний рахунок позивача вартість замовленої партії товару. При цьому рахунки дійсні до сплати на протязі 5 днів з моменту їх виставлення продавцем.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем виставлялись відповідачу рахунки на оплату товару, однак зазначені рахунки відповідачем оплачені не були, тобто відповідач не здійснив попередньої оплати, чим порушив умови п. 2.2 договору.

Крім того матеріали справи не містять також і замовлень відповідача на відповідну продукцію, як і не містять доказів направлення рахунків продавцем покупцю.

Однак, незважаючи на те, що відповідачем не здійснено попередньої оплати, позивач скористався своїм правом та на підставі п. 2.3 договору поставив відповідачу товар згідно видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи, на загальну суму 201037,90 грн.

Пунктом 2.3 сторони передбачили порядок оплати товару в разі поставки товару без здійснення попередньої оплати, а саме відповідач зобов'язаний був оплатити товар протягом одного робочого дня з моменту отримання товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, розрахунки за товар, отриманий за видатковими накладними:

- № РН-0001378 від 17.06.2014р. відповідач мав провести 18.06.2014р.;

- № РН-0001464 та № РН-0001469 від 27.06.2014р. - 30.06.2014р.;

- № РН-0001753 від 31.07.2014р. - 01.08.2014р.;

- № РН-00001942 від 04.09.2014р. - 05.09.2014р.;

- № РН-00001974 від 09.09.2014р. - 10.09.2014р;

- № РН-0002092 від 30.09.2014р. - 01.10.2014р.;

- № РН-0002110 від 02.10.2014р. - 03.10.2014р.;

- №РН- 0002277 від 04.11.2014р. - 05.11.2014р.

- № РН-0002404 від 26.11.2014р. - 27.11.2014р.;

- № РН-0002506 від 17.12.2014р. - 18.12.2014р.

Проте, відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі оплатив поставлений позивачем товар, внаслідок чого у нього утворилась перед позивачем заборгованість в сумі 58071,40грн.

Доказів погашення заборгованості перед позивачем у вказаній сумі матеріали справи не містять.

Станом на день звернення з позовом до суду та на день вирішення спору в суді, заборгованість відповідача не змінилась, що, зокрема, підтверджується, підписаним з боку відповідача, проектом мирової угоди від 21.06.2016р. (а.с. 80).

За нормами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (с. 526 ЦК України).

За таких обставин, вимога позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 58071,40 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 32666,56грн. пені, 20132,27грн. 20% річних та 25655,69грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема, сплату неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно з ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається з умов договору сторонами у п. п. 6.3 та 6.4 визначено відповідальність відповідача у вигляді сплати пені, 20 % річних та штрафу.

При цьому умовою сплати відповідачем на користь позивача пені, 20 % річних та 15% штрафу, є прострочення щодо сплати попередньої оплати..

Суд зауважує, що пунктом 2.2. договору сторони погодили поставку товару на умовах 100% передплати, зокрема, порядок та строк сплати вартості замовленого товару до його поставки.

Однак, як вже встановлено судом, незважаючи на те, що відповідач не здійснював попередньої оплати, позивач, здійснив поставку товару у відповідності до умов п. 2.3 Договору, в якому визначений інший порядок оплати отриманого товару.

Таким чином, сторони відійшли від умов договору щодо поставки товару на умовах попередньої оплати, і тим самим набули сили зобов'язання відповідача щодо проведення розрахунків протягом одного робочого дня з моменту отримання товару.

Разом з цим, сторони договору взагалі не визначили відповідальність відповідача за несвоєчасно проведені розрахунки за товар, поставлений на умовах п. 2.3 договору.

За таких обставин, позивачем неправомірно заявлено до стягнення з відповідача 32666,56 грн. пені, 20132,27 грн. 20% річних та 25655,69 грн. штрафу на підставі п.п. 6.3,.6.4 договору, оскільки така відповідальність для покупця передбачалась лише за неналежне виконання зобов'язань щодо здійснення попередньої оплати за товар на підставі замовлень покупця та виставлених продавцем рахунків.

Відтак, суд відмовляє в задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 32666,56 грн. пені, 20132,27 грн. 20% річних та 25655,69 грн. штрафу як таких, що заявлені без належної правової підстави.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, своїм процесуальним правом на участь у розгляді справи не скористався, письмового відзиву та доказів погашення заборгованості в сумі 58071,40 грн. не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими згідно з вимогами чинного законодавства, підтвердженими належними та допустимими доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають частковому задоволенню на загальну суму 58071,40 грн.

В частині стягнення 32666,56 грн. пені, 20132,27 грн. 20% річних та 25655,69 грн. штрафу суд відмовляє.

В порядку ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Жовтневе" (13532, Житомирська область, Попільнянський район, с.Жовтневе, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Вет" (03062, м.Київ, пр-т Перемоги, буд. 96, оф. 2, )

- 58071,40 грн. основного боргу

- 871,07 грн. судового збору

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.06.16

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (згідно заяви) (рек. з повід.)

3- відповідачу (рек. з повід.)