ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.06.2016 р. Справа№ 914/1747/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., розглянувши матеріали позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції у будівництво», м.Трускавець Львівської області

до відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Трускавець Львівської області

про спонукання до виконання умов договору шляхом передачі у власність

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції у будівництво» до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про спонукання до виконання умов договору підряду від 24.07.2014р. шляхом передачі у власність: частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування господарських будівель з кадастровим номером НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; частину будівлі сільськогосподарського призначення, а саме ? будівлі допоміжної, загальною площею 41,2 м.кв., що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; частину будівлі сільськогосподарського призначення, а саме ? будівлі господарської, загальною площею 335,0 м.кв., що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір" (із внесеними змінами і доповненнями).

Згідно із ст.1 Закону України "Про судовий збір" (із внесеними змінами і доповненнями) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» (із внесеними змінами і доповненнями) судовий збір справляється, в тому числі, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Частина 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (із внесеними змінами і доповненнями) встановлює, що за подання позовних заяв майнового характеру до господарського суду ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі. Натомість позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Відповідно до пункту 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року, клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі, однак, позивачем не наведено жодних доводів та обґрунтувань на підтвердження майнового стану позивача на час звернення із клопотанням про відстрочку сплати судового збору, не вказано жодних причин та підстав, які унеможливлюють здійснення оплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, не зазначено та не подано жодних доказів на підтвердження скрутного майнового стану позивача, які могли б бути досліджені судом при розгляді заявленого клопотання. З огляду на вищевикладене, заявлене позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору є документально необґрунтованим та не підтвердженим належними та допустимими доказами.

Згідно абз.2,3 п.5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» від 05.07.2012р. №01-06/869/2012 статтею 8 Закону передбачена можливість відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати цього збору з урахуванням майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та з відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Зважаючи на викладене, з-за даних умов відсутні правові підстави для задоволення заявленого клопотання та звільнення позивача від сплати судового збору за розгляд спору.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім цього, згідно з ч.1 ст.56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення. Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, до неї не додано належних доказів відправки доданих до позовної заяви документів відповідачу. Згідно до змісту опису вкладення у цінний лист від 24.06.2016р., який додано до позовної заяви, вказано наступний перелік документів, а саме: позовна заява. Проте, вказівка в описі про надіслання додатків, які долучені до позовної заяви, що подані суду, відсутня. З огляду на дані обставини, встановлено, що позивачем не представлено належних доказів надіслання додатків, доданих до позовної заяви відповідачу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У п.3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 (з внесеними змінами і доповненнями) роз'яснено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої ст.57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно із ст.36 ГПК України, письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. До матеріалів позовної заяви долучено не засвідчені копії документів.

Пунктом 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 зазначено, що копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 N 55, а у разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях, установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог. У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Cуд також інформує позивача, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиції у будівництво» та додані до неї документи на 13 (тринадцяти) аркушах повернути позивачу без розгляду.

Суддя Іванчук С.В.