донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.07.2016 р. справа №905/701/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача: від відповідача 1: від відповідача - 2: не зявився; не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на ухвалу господарського суду Донецької області
від17.05.2016 р.
у справі№ 905/701/16 (головуючий суддя Філімонова О.Ю., судді Сажнева М.В., Паляниця Ю.О.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
до відповідача 1: відповідача 2: Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ
про стягнення вартості втраченого антрациту у сумі 74 745 грн. 68 коп.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" (далі ТОВ "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ", позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення на його користь солідарно з Державного підприємства "Донецька залізниця" (далі ДП "Донецька залізниця", відповідач - 1) та Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі ПАТ "Українська залізниця", відповідач - 2) вартості втраченого антрациту в сумі 74 745 грн. 68 коп.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.05.2016 р. позовну заяву ТОВ "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Дана ухвала мотивована тим, що за приписами ст. 130 Статуту залізниць України (далі Статут залізниць) накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі. Натомість позивачем не було подано витребуваних судом оригіналів комерційного акта БМ № 732334/5 від 05.11.2015 р. та накладної № 53297354 від 01.08.2015 р., які місцевий господарський суд визнав необхідними для вирішення спору, внаслідок чого позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою господарського суду Донецької області від 17.05.2016 р. ТОВ "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" подало апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу суду скасувати та передати справу № 905/701/16 на розгляд господарському суду Донецької області.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання позивача № юр-5 від 10.02.2016 р. про витребування від відповідачів паперової копії електронного перевізного документа № 53297354, роздруковану та засвідчену відповідно до вимог законодавства субєктом перевізного процесу, яке з доказами звернення позивача до залізниці та станції відправлення, а також їх відповідями є додатком до позовної заяви.

Позивач, посилаюсь на ст. 129 Статуту залізниць, п. 2 Правил складання актів, п. 3.6. Розяснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 р., стверджує, що комерційний акт не є документом, необхідним для вирішення спору про відшкодування вартості втраченого вантажу.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.06.2016 р. у складі колегії суддів: головуючий Скакун О.А., судді Колядко Т.М., Ломовцева Н.В. порушено апеляційне провадження по апеляційній скарзі заявника та призначено розгляд справи на 06.07.2016 р. о 11 год. 00 хв.

Відповідно до розпорядження № 715 від 05.07.2016 р. призначено повторний автоматизований розподіл даної справи через неможливість головуючого судді Скакуна О.А. продовжувати розгляд справи у звязку з перебуванням у відпустці на день розгляду даної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2016 р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий Бойченко К.І., судді - Чернота Л.Ф., Стойка О.В.

Відповідачі письмові відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Представники сторін у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За змістом ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002 р.

Відповідно до ст. 130 Статуту залізниць пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії.

Право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають:

а) у разі втрати вантажу:

відправник - за умови пред'явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу;

одержувач - за умови пред'явлення вантажної квитанції з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу відправлення про прийняття вантажу до перевезення з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу;

б) у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу:

одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову;

в) у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред'явлення накладної;

д) у разі втрати багажу чи вантажобагажу - пред'явник багажної чи вантажобагажної квитанції, а у разі недостачі, псування, пошкодження або прострочення доставки багажу, вантажобагажу - пред'явник акта, виданого залізницею про недостачу, прострочення доставки, псування, пошкодження багажу чи вантажобагажу. У разі неможливості пред'явлення вантажної квитанції подається довідка станції

Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, зокрема, у разі коли позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Наведеним приписом установлено процесуальну санкцію за невиконання вимог суду, зокрема, неподання позивачем документів, які витребувані судом і необхідні для вирішення спору, або нез'явлення представника позивача на виклик у засідання господарського суду і таке перешкоджає вирішенню спору. Умовами застосування цієї норми є те, що витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. При цьому, судом з'ясовуються причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінюється їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами ст. 43 ГПК України.

Згідно з абз. 5, 6 п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

За змістом п. 2.5. зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наприклад, чинним законодавством, що регулює відносини за договором перевезення вантажу, встановлено перелік документів-доказів, які є підставою для покладення на перевізника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або недостачу вантажу. Отже, ніякі інші документи не можуть підтверджувати обставини, що є підставою для покладення на перевізника відповідальності за незбереження вантажу. Так само за змістом статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Подані докази не можуть бути відхилені судом з тих мотивів, що вони не передбачені процесуальним законом.

У п. 4.9 даної постанови Пленуму Вищого господарського суду України роз`яснено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що застосування п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України можливо лише за наявності таких умов, зокрема, витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов`язаний з`ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об`єктивно оцінити їх поважність.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом про стягнення солідарно з відповідачів суми вартості втраченого антрациту в розмірі 74 745 грн. 68 коп.

Позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог суду були надані засвідчені копії документів, а саме: копія комерційного акта БМ № 732334/5 від 05.11.2015 р. та копія накладної № 53297354 від 01.08.2015 р., що відповідає статті 36 ГПК України, згідно з якою письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Також, позивачем до позовної заяви додано клопотання № юр-5 від 10.02.2016 р., в якому останній просив господарський суд Донецької області витребувати від відповідачів паперову копію електронного перевізного документа № 53297354, роздруковану та засвідчену відповідно до вимог законодавства субєктом перевізного процесу, а також листи ТОВ "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" № 018/387 від 24.11.2015 р., № 018/386 від 24.11.2015 р. та листи ДП "Донецька залізниця" № 2007-11/12 від 19.01.2016 р., № 108/ДС від 26.11.2015 р., яке місцевим господарським судом розглянуто не було.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не вмотивував в чому саме полягає неможливість вирішення спору по суті без оригіналів комерційного акта БМ № 732334/5 від 05.11.2015 р. та накладної № 53297354 від 01.08.2015 р.

Крім того, господарським судом Донецької області не зясовано причини ненадання позивачем оригіналів зазначених документів, та в оскаржуваній ухвалі відсутні висновки суду щодо ненадання витребуваних оригіналів документів без поважних причин.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку про невідповідність оскаржуваної ухвали суду нормам процесуального законодавства, тому, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи № 905/701/16 на розгляд господарського суду Донецької області.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 98, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" на ухвалу господарського суду Донецької області від 17.05.2016 р. у справі № 905/701/16 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 17.05.2016 р. у справі № 905/701/16 скасувати.

Справу № 905/701/16 направити на розгляд господарського суду Донецької області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя К.І. Бойченко

Судді Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. позивачу;

2. відповідачу - 2;

3. у справу;

4. ГСДО;

5. ДАГС.