КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Справа№ 911/5210/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Коршун Н.М.

Алданової С.О.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Липська Н.В. за дов. № 010-01/2341 від 11.04.2014 р.

від відповідача: Оксимчук А.О., дов. б/н від 10.12.2015р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний

експортно-імпортний банк України"

на рішення Господарського суду Київської області

від 12.02.2016 року

у справі № 911/5210/15 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний

експортно-імпортний банк України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

„Агрохолдинг"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" з позовом про стягнення нарахованих за кредитним договором №151210К14 від 07.06.2010:

- заборгованості за процентами за період з 01.08.2014 по 19.11.2015 у сумі 1993827,82грн,

- нарахованої за період з 20.11.2014 по 19.11.2015 пені за несвоєчасну сплату процентів у сумі 372581,86грн,

- 3% річних у сумі 321201,84грн, нарахованих за період з 01.08.2014 по 19.11.2015 за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну сплату процентів,

- втрат від інфляції у сумі 3688238,21грн, нарахованих за період з 01.08.2014 по 19.11.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору №151210К14 від 07.06.2010 по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом.

Також, позивач зазначає, що рішенням господарського суду Київської області від 27.08.2014 у справі №23/100-12 за позовом АТ "Укрексімбанк" до ТОВ "Агрохолдинг" з відповідача на користь Банку була стягнута заборгованість за цим кредитним договором станом на 01.08.2014 у розмірі 8399400,32грн, з яких 6777245,03грн - заборгованість за кредитом, 542868,64грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 609277,62грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, комісій за управління кредитом та зміну умов кредитного договору, 470009,03грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту та несвоєчасною сплатою процентів і комісії, які у заявлені до стягнення суми, що є предметом розгляду даної справи, не включені..

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.02.2016 року у справі № 911/5210/15 позов було задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 6296264,17грн (шість мільйонів двісті дев'яносто шість тисяч двісті шістдесят чотири грн. 17коп), з яких: заборгованість по процентах 1914242,26грн., втрати від інфляції у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту та несвоєчасною сплатою процентів у сумі 3688238,21грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів у сумі 372581,86грн, 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту та простроченої заборгованості по процентах у сумі 321201,84грн; та витрати по сплаті судового збору у сумі 94442,28грн (дев'яносто чотири тисячі чотириста сорок дві грн. 28коп), в іншій частині вимог у позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням господарського суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2016 року у справі № 911/5210/15 скасувати в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог за процентами, нарахованими за період з 01.11.2015 р. по 19.11.2015 р. в розмірі 79 585,56 грн., та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" у справі № 911/5210/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 р. у справі № 911/5210/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Буравльов С.І. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 18.04.2016 р.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016р. №09-52/5500/16, у зв'язку з перебування головуючого судді (судді-доповідача) Шапрана В.В. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17107/15.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від .02.2015р. 29.03.2016р. апеляційну скаргу було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 у справі № 911/5210/155 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М. апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 18.04.2016 р.

В судовому засіданні 18.04.2016 р. було оголошено перерву до 28.04.2016 р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

27.04.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" надійшли додаткові заперечення.

28.04.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2016 р. у справі № 911/5210/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М. продовжено строк вирішення спору у справі № 911/5210/15 на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 28.04.2016 р. було оголошено перерву до 02.06.2016 р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

02.06.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 р. у справі № 911/5210/15 відкладено розгляд справи на 13.06.2016р.

В судовому засіданні 13.06.2016 р. було оголошено перерву до 14.06.2016 р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

14.06.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи.

В судовому засіданні 14.06.2016 р. було оголошено перерву до 15.06.2016 р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення судової економічної експертизи, відповідач посилається на те, що враховуючи складність розрахунків, необхідність дослідження значного обсягу первинних фінансових та їх співставлення на відповідність умовам кредитного договору, для чого потрібні спеціальні економічні знання, вбачається необхідність встановлення дійсного розміру заборгованості відповідача за кредитним договором.

Відповідно до статті 1 Закону "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, і згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (пункт 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012).

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого клопотання про призначення експертизи, враховуючи, що наявні матеріали справи не потребують спеціальних знань для повного, об'єктивного розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення розгляду справи по суті.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду м. Києва від 12.02.2016 року у справі № 911/5210/15 скасувати в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог за процентами, нарахованими за період з 01.11.2015 р. по 19.11.2015 р. в розмірі 79 585,56 грн., та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 12.02.2016 року у справі № 911/5210/15 без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

07 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк" (Банк) та Товариством з обмежено відповідальністю "Агрохолдинг" (позичальник) укладено кредитний договір №151210К14, до якого у подальшому додатковими договорами вносились зміни (арк. с. 11-50).

Відповідно до пункту 3.1 кредитного договору №151210К14 від 07.06.2010 (далі - Кредитний договір) Банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії на умовах цього договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, встановлені цим договором.

Згідно пункту 3.2.1 договору ліміт кредитної лінії: 9500000,00грн.

Відповідно до пункту 3.2.2 договору (в редакції додаткового договору №151210К14-8 від 02.02.2012) кінцевий термін погашення кредиту 20.06.2012.

Пунктом 3.2.4 договору сторони погодили, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 20,25%.

За умовами пункту 3.2.5 договору сторони дійшли згоди, що процентна ставка за користування кредитом збільшується на 2% у разі невиконання/порушення позичальником будь-якої з умов щодо: забезпечення надходження валютної виручки згідно з пунктом 5.1.4.7 цього договору; та/або - підтримання встановленого обсягу загальних грошових потоків та/або середньоденних залишків коштів на поточному рахунку позичальника згідно з пунктом 5.1.4.9 цього договору, починаючи з першого числа місяця, наступного за тим, у якому сталося таке (-і) порушення, і до останнього числа місяця, у якому таку (-і) умову (-и) було виконано. Ненадання позичальником до банку довідок згідно з пунктом 5.3.1 (в), (д), (е), (є) у терміни, визначені пунктом 5.3.1 цього договору, вважається невиконанням умов пунктів 5.1.4.7 та/або 5.1.4.9 цього договору з відповідним підвищенням розміру процентної ставки на 2%.

Процентна ставка за користування кредитом збільшується на 2% у разі невиконання/порушення позичальником умови щодо виконання показників наданого Бізнес-Плану згідно з пунктом 5.1.9 цього договору, починаючи з першого числа кварталу наступного за тим, у якому сталося таке порушення, закінчуючи останнім числом кварталу, у якому таку умову було виконано.

Згідно пункту 3.2.6.1 позичальник щомісяця сплачує банку комісію за управління кредитною лінією у розмірі 0,254% від ліміту кредитної лінії.

Пунктом 3.3.1 договору передбачено, що банк надає позичальникові кредит на умовах цього договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії, плати та інших платежів, встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 3.4.1 договору позичальник зобов'язаний погасити кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п.3.8 цього договору в строк, зазначений у пункті 3.2 цього договору, згідно з графіком надання та погашення кредиту за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки, передбачені графіком надання та погашення кредиту, є обов'язковими.

Згідно пункту 3.4.2 договору у разі порушення термінів погашення кредиту, зазначених у графіку надання та погашення кредиту, банк переносить прострочену частину заборгованості за кредитом на рахунок прострочених кредитів.

Відповідно до пункту 3.5.1 договору сторони договору дійшли згоди, що позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в пункті 3.2 цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - до 15 числа) на рахунок, зазначений у п. 3.8 цього договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

Відповідно до пункту 4.1.1 договору позичальник зобов'язаний сплатити банку комісію за управління кредитною лінією у розмірі, встановленому в пункті 3.2 цього договору.

Пунктом 5.1.2 договору встановлено, що позичальник зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі за цим договором.

Відповідно до пункту 5.1.4.9 кредитного договору позичальник зобов'язався спрямовувати грошові надходження на власні рахунки, відкриті в установі відповідача, таким чином, щоб щомісячно обсяг: - загальних грошових потоків на рахунках, відкритих у банку, був не менше 10000000,00 грн.; - середньоденних залишків коштів на поточних рахунках, відкритих у банку, був не менше 300000,00 грн.

Згідно пункту 7.1 договору позичальник зобов'язується виконувати вимоги цього договору. Позичальник несе відповідальність за невиконання цього договору згідно з положеннями цього договору та чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 7.2 договору у разі невиконання зобов'язань згідно з пунктом 3.4.1, 3.5.1, статтею 4 цього договору позичальник сплачує банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у пункті 3.2 цього договору, і підлягає сплаті у національній валюті України на рахунок, зазначений у пункті 3.8 (б) цього договору.

За своєю правовою природою вказаний Договір є кредитним договором.

Згідно і ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною другою статті 10561 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3.2.4 Кредитного договору встановлено процентну ставку у розмірі 20,25%.

Пунктом 3.2.5 Кредитного договору передбачено збільшення процентної ставки на 2% у разі невиконання/порушення позичальником умов договору.

Відповідність вимогам закону, як цього пункту, так і Кредитного договору в цілому встановлена рішеннями господарського суду міста Києва у справі №910/20107 від 09.12.2013 за позовом ТОВ "Агрохолдинг" до АТ "Укрексімбанк" про визнання недійсним кредитного договору №151210К14 від 07.06.2010 та у справі №910/16705/13 від 30.01.2014 за позовом ТОВ "Агрохолдинг" до АТ "Укрексімбанк" про зобов'язання здійснити перерахунок та стягнення 381810,32грн, які набрали законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором та відкрив відповідачу кредитну лінію та надав кредитні кошти в розмірі 9500000,00 грн., що встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 27.08.2014 у справі №23/100-12 за позовом АТ "Укрексімбанк" до ТОВ "Агрохолдинг", яке набрало законної сили.

Рішенням встановлено, що відповідач не забезпечив підтримання щомісячного обсягу загальних грошових потоків на його рахунку в установі позивача у розмірі, не меншому 10000000,00 грн., як це передбачено підпунктом 5.1.4.9 кредитного договору, а отже, настала умова, за якої позивач мав право збільшити процентну ставку за користування кредитними коштами у встановленому договором розмірі, порядку та на встановлений договором строк.

Зазначеним рішенням з ТОВ "Агрохолдинг" на користь АТ "Укрексімбанк" стягнуто заборгованість за Кредитним договором станом на 01.08.2014 у розмірі 8399400,32грн, з яких 6777245,03грн - заборгованість за кредитом, 542868,64грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 609277,62грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, комісій за управління кредитом та зміну умов кредитного договору, 470009,03грн - 3% річних у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту та несвоєчасною сплатою процентів і комісії.

За період, що минув після 01.08.2014 і станом на день винесення рішення у справі, що розглядається, розмір заборгованості відповідача за кредитом залишався незмінним і становить 6777245,03грн, що не заперечується відповідачем.

Відповідач надані кошти в передбачені договором строки не повернув, доказів зворотного суду не надав.

Так, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Позивачем за користування кредитом у сумі 6777245,03грн нараховані проценти за період з 01.08.2014 по 19.11.2015 у сумі 1993827,82грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відмовляючи в частковому задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до суми заборгованості по сплаті процентів включені проценти у сумі 79585,56грн, які нараховані Банком за період з 01.11.2015 по 19.11.2015.

Відповідно до пункту 3.5.1 Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця в останній банківський день місяця і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця (у січні і травні - до 15 числа), і це є періодом для сплати процентів за попередній місяць, а тому нарахування Банком процентів за користування кредитом за 19 днів листопада місяця 2015 року, а не в останній банківський день - 30.11.2015, суперечить умовам Кредитного договору.

Таким чином, проценти які нараховані за користування кредитом за листопад 2015 року підлягають сплаті з 1 по 7 грудня 2015 року, то строк їх сплати станом на 19.11.2015 ще не настав, і вони не є простроченими і не можуть вважатись заборгованістю.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується та вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія погоджується з твердженням апелянта та вважає, що на час звернення позивачем до суду та прийняття рішення, зобов'язання за кредитними договором є простроченим та не виконаним належним чином.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами за період з 01.08.2014р. по 19.11.2015р. в розмірі 1993827,82 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки зважаючи на прострочення зобов'язання за Кредитним договором, банком здійснено розрахунок розміру заборгованості позичальника за кредитним договором на поточну дату - 19.11.2015 р., станом на яку існувала та існує на даний час (в тому числі на час прийняття рішення) заборгованість позичальника перед банком, в тому числі за процентами, нарахованими за період з 01.11.2015 р. по 19.11.2015 р., незалежно від дати виникнення грошових зобов'язань, зважаючи на прострочення зобов'язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.71 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» господарському суду необхідно мати на увазі, що питання про те, чи маю місце пред'явлення кредитором боржникові вимоги про оплату, вирішується не під час прийняття судом позовної заяви, а виключно в процесі вирішення ним спору по суті. Отже, коли господарським судом буде з'ясовано, що таку вимогу пред'явлено після початку розгляду ним справи зі спору, пов'язаного зі стягненням заборгованості, то відповідний позов може бути задоволений, якщо строк виконання грошового зобов'язання настав до прийняття рішення по суті справи.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені пеню у сумі 372581,86грн, яка нарахована позивачем за період з 20.11.2014 по 19.11.2015 за прострочення сплати процентів, які нараховані за період з травня 2014 року (підлягали сплаті з 1 по 7 червня 2014 року, прострочені з 08.06.2014) по жовтень 2015 року включно (підлягали сплаті з 1 по 7 листопада 2015 року, прострочені з 08.11.2015), слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Колегія суддів погоджується з розрахунком пені зробленим позивачем з урахуванням відповідного періоду, отже розмір пені за прострочення повернення кредиту становить 372581,86грн.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошових зобов'язань по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом, то вимоги позивача про стягнення нарахованих за прострочення цих грошових зобов'язань є правомірними.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у зв'язку з простроченням сплати кредиту та простроченням сплати процентів за користування кредитом у сумі 3688238,21грн, відповідно до якого за прострочення сплати заборгованості по кредиту у сумі 6777245,03грн нараховані інфляційні за період з 01.08.2014 по 31.10.2015 у сумі 3117532,72грн, а за прострочення сплати процентів, які нараховані за період з травня 2014 року (підлягали сплаті з 1 по 7 червня 2014 року, прострочені з 08.06.2014) по жовтень 2015 року включно (підлягали сплаті з 1 по 7 листопада 2015 року, прострочені з 08.11.2015) нараховані інфляційні за період з 01.08.2014 по 31.10.2015 у сумі 570705,49грн. є обґрунтованою.

Судом встановлено, що зазначені вимоги заявлені в межах встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України трьохрічного строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з розрахунком позивача щодо вимоги про стягнення 3% річних у сумі 321201,84грн, нарахованих за період з 01.08.2014 по 19.11.2015 від простроченої заборгованості по кредиту та простроченої заборгованості по процентах.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія Київського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2016р. у справі № 911/5210/15 підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 79585,56 грн. за період 01.08.2014р. по 19.11.2015р., в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 101 - 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2016р. у справі № 911/5210/15 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 79585,56 грн.

3. Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Викласти абз. 1 та 2 резолютивної частини в такій редакції:

«1. Позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" (08290, Київська область, смт Гостомель, вул.Радгоспна, 34, код 32754128) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м Київ, вул. Горького, 127, код 00032,73 грн (шість мільйонів двісті дев'яносто шість тисяч двісті шістдесят чотири грн. 17коп), з яких: заборгованість по процентах 1993827,82 грн., втрати від інфляції у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту та несвоєчасною сплатою процентів у сумі 3688238,21грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів у сумі 372581,86грн, 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту та простроченої заборгованості по процентах у сумі 321201,84грн; та витрати по сплаті судового збору у сумі 94442,28грн (дев'яносто чотири тисячі чотириста сорок дві грн. 28коп).

4. В іншій частині рішення залишити без змін.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" (08290, Київська область, смт Гостомель, вул.Радгоспна, 34, код 32754128) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м Київ, вул. Горького, 127, код 00032112) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1185,90 грн. та судовий збір в сумі 105 201,53 грн. за подання апеляційної скарги.

6. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Київської області.

7. Матеріали справи № 911/5210/15 повернути до Господарського суду Київської області.

8. Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом одного місяця у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Н.М. Коршун

С.О. Алданова