КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Справа№ 910/3375/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Гіневська-Фареник М.О. - дов. б/н від 25.01.2016 року

від відповідача не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 1»

на рішення господарського суду міста Києва

від 04.04.2016 року (суддя Спичак О.М.)

у справі № 910/3375/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 1»

(далі - ТОВ «Рада 1»)

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

(далі - ПАТ «Київенерго»)

про визнання зобов'язань припиненими

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року у справі №910/3375/16 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ТОВ «Рада 1» не погоджується з позицією суду по справі, так як суди встановили факт зміни істотних умов, а тому позивач не мав права та не міг виконувати зобов'язання за укладеним між сторонами договором № 530328 від 26.04.2010 року на постачання теплової енергії у гарячій воді. На думку апелянта, розірвання договору не може бути пов'язане у даному випадку з моментом припинення зобов'язань, так як не співпадають в часі з урахуванням зміни істотних обставин тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/3375/16 за апеляційною скаргою позивача передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів: Мартюк А.І., Алданової С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено розгляд справи на 14.06.2015 року.

В судовому засіданні 14.06.2016 року по справі оголошено перерву на 30.06.2016 року для підготовки судового рішення у справі.

В зв'язку з перебування судді Мартюк А.І. у відпустці, 29.06.2016 року на підставі розпорядження № 09-52/2685/16 проведено автоматичну зміну складу суддів та визначено наступний склад колегії суддів: головуючий судді - Дикунська С.Я., судді : Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження (ч. 1 ст. 102 ГПК України).

У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже спочатку починається й визначений ст. 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги (п. 9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України»).

В судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є відповідна розписка, про причини своєї неявки апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 цієї ж постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р.).

Оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті, апеляційний господарський суд вважав за необхідне апеляційну скаргу розглянути за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

На підставі ст. 101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність й обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Представник позивача (апелянта) доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення скасувати за наведених в скарзі підстав та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.06.2016 року доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ТОВ «РАДА 1» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ «Київенерго» про визнання припиненими зобов'язань за договором №530328 від 26.04.2010 року на постачання теплової енергії у гарячій воді, що укладений між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в зв'язку із внесенням змін до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), тоді як позивач не є теплопостачальною організацією та відповідно з 26.04.2014 року не мав права надавати такі послуги, здійснювати нарахування за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Таким чином, в зв'язку з істотною зміною обставин та неможливістю подальшого надання згаданих послуг відповідач просив суд на підставі ст. 607 ЦК України визнати припиненими зобов'язання за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №530328 від 26.04.2010 року, укладеному між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» та ТОВ «Рада 1», які виникли з 26.04.2014 року, оскільки з цієї дати позивач перестав бути виконавцем послуг з теплопостачання та не має можливості виконувати свої зобов'язання за договором тощо.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з тих причин, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» не передбачено автоматичного розірвання договорів в сферах теплопостачання та надання житлово-комунальних послуг, які діяли до прийняття цього закону. Цим Законом лише визначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Крім цього, наголосив на безпідставності застосування до спірних правовідносин ст. 607 ЦК України та зазначив, що нормами ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання зобов'язання за договором припиненим.

Оцінивши встановлені фактичні обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог,відтак прийняв рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд встановив, прийняттям змін до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено ані автоматичного розірвання договорів в сферах теплопостачання та надання житлово-комунальних послуг, які діяли до його прийняття, ані припинення зобов'язань за такими договорами. Цей Закон визначає лише, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Наведені позивачем обставини місцевий господарський суд вважав такими, що не є підставою для припинення правовідносин сторін за укладеним договором з 26.04.2014 року в розумінні приписів ст. 607 ЦК України.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, 26.04.2010 року між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (найменування якої змінено на ПАТ «Київенерго»), (енергопостачальна організація) та ТОВ «Рада 1» (абонент) укладено договір № 530328 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на передбачених Договором умовах,.

За умовами п.п. 2.2.1, 2.2.2 Договору енергопостачальна організація зобов'язується: постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору; підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською держадміністрацією.

Сторони Договору ( п. 8.1 ) погодили, що Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2010 року.

Відповідно до п. 8.2 Договору він припиняє свою дію у випадках за взаємною згодою сторін про його припинення; прийняття рішення арбітражним судом; ліквідації сторін.

Договір вважається пролонгованим на підставі п. 8.4 Договору на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Крім цього, 26.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким було внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, ст. 19 було доповнено ч. 4, відповідно до якої виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Водночас ст. 29 було доповнено ч.3, відповідно до якої договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Враховуючи викладене та те, що ТОВ «Рада 1» не є ні кінцевим споживачем послуг, які надаються ПАТ «Київенерго», ні теплопостачальною організацією, з 26.04.2014 року перестало бути виконавцем послуг з теплопостачання.

Сторонами згоди щодо розірвання з цієї дати Договору не досягнуто, в зв»язку з чим ТОВ «Рада 1» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про розірвання з 26.04.2014 року Договору в судовому порядку.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.12.2014 року у справі № 910/22823/14 позовні вимоги задоволено в повному обсязі: розірвано договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №530328 від 26.04.2010 року, укладений між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго», правонаступником якої є ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Рада 1» з 26.04.2014 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 року згадане рішення змінено частково, розірвано договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №530328 від 26.04.2010 року, укладений між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго», правонаступником якої є ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Рада 1» з 21.11.2014 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 22.05.2015 року ТОВ «Рада 1» відмовлено у відновленні строку касаційного оскарження вищенаведеної постанови Київського апеляційного господарського суду та касаційну скаргу повернуто заявнику. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором на підставі ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ч. 1 ст. 275 ГК України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За приписами ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України).

Як вище згадувалось, місцевим судом вірно встановлено, прийняття змін до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачає ані автоматичного розірвання договорів у сферах теплопостачання та надання житлово-комунальних послуг, які діяли до прийняття цього закону, ані припинення зобов'язань за такими договорами. Даний Закон лише визначає, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

У відповідності до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа згідно ст. 15 ЦК України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, у визначений наведеною нормою спосіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом ( ст. 16 ЦК України).

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд з урахуванням позиції Верховного Суду України ( Аналіз практики застосування судами ст. 16 ЦК України від 01.04.2014 року), дійшов висновку, що місцевому суду виходячи з загальних засад цивільного законодавства й судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав та обов»язків сторін, належить визнати, що у разі невизнання, таке право підлягає захисту судом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте апелянтом не доведено тих обставин, на які він посилався в апеляційній скарзі, не спростовано ним й наявних в матеріалах справи доказів.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено, що наведені позивачем обставини не є підставою для припинення правовідносин сторін за Договором з 26.04.2014 року в розумінні приписів ст. 607 ЦК України, відтак прийнято правомірне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 1» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2016 року у справі № 910/3375/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/3375/16 повернути за належністю до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун