ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 рокуСправа № 912/2236/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2236/16

за позовом Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 13 480,11 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - не був присутнім;

від відповідача - не був присутнім.

Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (надалі - ДО "УААСП", позивач) звернулась до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1, відповідач) 13 480,11 грн, з яких: 7 656,16 грн основної заборгованості по авторській винагороді (роялті) за Ліцензійним договором № БВ-30/13 від 03.06.2013, 2824,20 грн інфляційних втрат, 293,98 грн 3% річних, 1205,77 грн пені, 1500 грн штрафу.

Ухвалою від 09.06.2016 прийнято дану позовну заяву до розгляду за якою порушено провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 11 год. 00 хв. 06.07.2016, витребувано від сторін необхідні для вирішення спору докази.

Ухвалою від 21.06.2016 господарський суд відмовив позивачу у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції у зв'язку з технічною неможливістю.

Позивач виконав вимоги ухвали господарського суду, надав витребувані докази. Також від позивача надійшла заява про повернення переплаченої суми судового збору у розмірі 72грн.

ФОП ОСОБА_1 відзив на позов не подав, позовні вимоги не заперечив.

На адресу господарського суду була повернута копія ухвали про порушення провадження у справі від 09.06.2016, яка направлялась на адресу відповідача: АДРЕСА_1, 25031. На поштовому конверті наявна позначка органу поштового зв'язку "За закінченням терміну зберігання".

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарським процесуальним кодексом України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

ДО "УААСП" у своїй позовній заяві зазначив адресу відповідача - ФОП ОСОБА_1: АДРЕСА_1, саме на цю адресу і була направлена ухвала господарського суду від 09.06.2016.

Господарським судом отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо фізичної особи підприємця ОСОБА_1, відповідно до якого місце проживання відповідача є: АДРЕСА_1.

Отже сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у відповідності до приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні матеріали, господарський суд встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини.

03.06.2013 між Державним підприємством "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (надалі - ДП "УААСП") та ФОП ОСОБА_1 (надалі - Користувач) укладено Ліцензійний договір № БВ - 30/13 (надалі -Договір), за умовами пункту 2.1. якого ДП "УААСП" від імені авторів та їх правонаступників, включаючи іноземних, надає Користувачеві на умовах, визначених Договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів, які відносяться до репертуару ДП "УААСП", на території суші-бар "ІНФОРМАЦІЯ_1", АДРЕСА_3, а Користувач зобов'язується за надане право виплачувати ДП "УААСП" авторську винагороду (роялті) відповідно до Договору та Закону України "Про авторське право і суміжні права" (надалі - Закон).

Відповідно до пункту 2.4. Договору сторони домовились, що сума авторської винагороди (роялті), яка сплачується Користувачем за надання невиключного права на публічне виконання творів з репертуару ДП "УААСП" становить: 1 (один) відсоток від доходів Користувача при безкоштовному вході, але не менше ніж 200 (двісті) грн за один календарний місяць. Визначена сторонами сума авторської винагороди в пункті 2.4. Договору не залежить від тривалості та кількості використання творів.

Згідно пункту 2.5. Договору Користувач зобов'язується вести точний облік творів та їх авторів і не пізніше 20-ого числа після закінчення кожного місяця, зокрема, перерахувати на поточний рахунок ДП "УААСП" авторську винагороду, визначену в пункті 2.4. Договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2013. При цьому всі зобов'язання Користувача, що виникли під час дії даного Договору, залишаються в силі до їх повного виконання (пункт 5.1. Договору). Якщо жодна зі сторін не заперечить у письмовій формі за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії Договору, він продовжується на один рік з підвищенням мінімальної суми авторської винагороди, зазначеної у пункті 2.4, на середньорічний індекс інфляції за попередній рік і так щороку (пункт 5.2. Договору).

Наказом Державної служби інтелектуальної власності України № 392-н від 25.07.2013 "Про припинення Державного підприємства "Українське агентство з авторських та суміжних прав" шляхом реорганізації в Державну організацію "Українське агентство з авторських та суміжних прав" створено ДО "УААСП", яка є правонаступником ДП "УААСП", що зазначено у статуті ДО "УААСП", а тому позивач є стороною Договору, оскільки до нього перейшли всі права та обов'язки ДП "УААСП".

Відповідачем не виконуються умови щодо оплати за надане невиключне право на публічне виконання творів з репертуару ДО "УААСП", у зв'язку з чим позивач і звернувся до господарського суду із даним позовом.

Розглядаючи даний спір господарський суд враховує такі положення чинного законодавства.

Відповідно до статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Глава 36 визначає поняття права інтелектуальної власності на літературний, художній та інший твір (авторське право). Так згідно пункту 1 частини 1 статті 433 Цивільного кодексу України об'єктами авторського права є твори, а саме музичні твори (з текстом або без тексту).

Стаття 440 Цивільного кодексу України визначає, що майновими правами інтелектуальної власності на твір є:

1) право на використання твору;

2) виключне право дозволяти використання твору;

3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до пункту 3.1. Статуту позивача, ДО "УААСП" є неприбутковою, некомерційною організацією та створена з метою управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, зокрема, такими категоріями майнових прав, як використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав шляхом: публічного виконання; запису, публічного сповіщення, публічної демонстрації; публічного показу; ретрансляції; відтворення творів; репрографічного відтворення (репродукування); тиражування творів образотворчого мистецтва у промисловості; а також права слідування, сприяння зазначеним суб'єктам щодо передачі прав на використання творів науки, літератури і мистецтва на індивідуальній основі, представництва законних інтересів суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав у державних та громадських органах і організаціях, здійснення окремих функцій за дорученням Державної служби інтелектуальної власності України.

Пунктами 3.2.1., 3.2.5. Статуту визначено, що предметом діяльності ДО "УААСП" є забезпечення колективного управління майновими правами, переданих ДО "УААСП", суб'єктами права і (або) суміжних прав України та інших країн, на території України та за її межами відповідно до національного законодавства і міжнародних договорів у сфері авторського права і суміжних прав; представництво законних інтересів суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав у державних та громадських органах і організаціях відповідно до чинного законодавства України.

З метою реалізації мети та предмету діяльності щодо колективного управління майновими правами, у межах повноважень одержаних на підставі укладених письмових договорів із суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав, на території України та за її межами ДО "УААСП" сприяє укладенню цивільно-правових договорів від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав або в якості третьої сторони з особами, які мають намір отримати право (виключне, невиключне) на використання на території України та за її межами об'єктів авторського права і (або) суміжних прав певним способом, на встановлений строк (пункти 4.1.1., 4.1.1.1 Статуту ДО "УААСП").

За наданим позивачем Свідоцтвом НОМЕР_2 від 22.08.2003 про облік організації колективного управління, що видане Державним департаментом інтелектуальної власності, сферою діяльності позивача є управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, зокрема такими категоріями майнових прав, як використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав шляхом: публічного виконання, в тому числі на радіо і телебаченні; відтворення творів за допомогою механічного, магнітного та іншого запису; репродукування; тиражування творів образотворчого мистецтва у промисловості; відтворення аудіовізуальних творів чи звукозаписів творів в особистих цілях та інше (а.с.40).

Діючи в межах повноважень, передбачених Статутом та Свідоцтвом позивач уклав Договір, який за своєю правовою природою є Ліцензійним договором.

Так згідно статті 1107 Цивільного кодексу України розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі, зокрема ліцензійного договору. Договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності такий договір є нікчемним.

Відповідно до статті 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором. Предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними. Права на використання об'єкта права інтелектуальної власності та способи його використання, які не визначені у ліцензійному договорі, вважаються такими, що не надані ліцензіату. У разі відсутності в ліцензійному договорі умови про територію, на яку поширюються надані права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, дія ліцензії поширюється на територію України. Якщо в ліцензійному договорі про видання або інше відтворення твору винагорода визначається у вигляді фіксованої грошової суми, то в договорі має бути встановлений максимальний тираж твору. Умови ліцензійного договору, які суперечать положенням цього Кодексу, є нікчемними.

Згідно приписів статті 526 та частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

З моменту підписання Договору відповідач жодного разу не здійснював оплату за використання об'єктів права інтелектуальної власності, визначених у Договорі.

Так згідно розрахунку ціни позову позивача за ФОП ОСОБА_1 існує заборгованість:

за період з 03.06.2013 до 31.12.2013 у сумі 1386,76 грн;

за період з 01.01.2014 до 31.12.2014 у сумі 2412,00 грн;

за період з 01.01.2015 до 31.12.2015 у сумі 2997,60 грн;

за період з 0101.2016 до 31.03.2016 у сумі 859,80 грн.

Перевіривши розрахунок позивача господарський суд вважає його обґрунтованим, а тому позов в частині стягнення основного боргу в розмірі 7 656,16 грн (1 386,76 грн + 2 412,00грн + 2 997,60 грн + 859,80 грн) підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2.6. Договору у разі невиконання або неналежного виконання Користувачем пунктів 2.5.2, 2.5.3., 2.5.4., 2.9., 3.3. даного Договору Користувач зобов'язаний сплатити ДО "УААСП" штраф у розмірі 500 (п'ятсот) грн. за кожне порушення кожного пункту. Сплата штрафу не звільняє Користувача від обов'язку сплати авторської винагороди (роялті) і (або) надання звіту. У разі затримки платежів, Користувач зобов'язаний виплатити ДО "УААСП" пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день затримки.

Пунктами 2.5.2, 2.5.3, 2.5.4. Договору обумовлені обов'язки Користувача надати ДО "УААСП" безпосередньо або через представника звіт про публічно виконані твори за формою, наведеною у додатку 1 до Договору та в електронному вигляді за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.; надати ДО "УААСП" належним чином завірені копії документів бухгалтерської звітності з відміткою державного органу (статистики, державної податкової служби) про прийняття за відповідний звітній період згідно з Положенням (стандартами) бухгалтерського обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 87 від 31.03.1999; надіслати ДО "УААСП" належним чином заповнений та підписаний Акт про виплату авторської винагороди в 2-ох примірниках за формою, наведеною у Додатку 2, який після перевірки зазначеної в ньому інформації щодо перерахування коштів підписується ДО УААСП, після чого 1 (один) примірник повертається Користувачу. У зв'язку з порушенням зазначених зобов'язань відповідача, позивач просить стягнути з останнього штраф за кожне порушення - 500 грн, у загальній сумі 1500 грн.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Водночас згідно приписів частин 1, 4 статті 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже умова Договору про застосування штрафу в разі невиконання відповідачем умов Договору є правомірною і позивач має право на стягнення штрафу у розмірі 1500 грн, а тому господарський суд вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 546, частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися пенею як неустойкою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 2.6. Договору позивач здійснив нарахування пені на суму заборгованості, яка, відповідно до обґрунтованого розрахунку позивача, у загальній сумі склала 1205,77 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач обґрунтовано здійснив розрахунок інфляційних втрат, сума яких складає 2824,20 грн та 3% річних, сума яких складає 293,98 грн.

З огляду на досліджені обставини за відсутності заперечень ФОП ОСОБА_1 та доказів на підтвердження належного виконання ним зобов'язань за Договором господарський суд задовольняє позовні вимоги ДО "УААСП" повністю.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті 1 378 грн. судового збору покладаються на відповідача.

Щодо клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору господарський суд вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

До позовної заяви додано платіжне доручення № 407 від 18.05.2016 про сплату судового збору в сумі 1450 грн.

Позов заявлено про стягнення 13 480,11 грн. У відповідності до статті 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, яка діє з 01.09.2015, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відтак позивач мав сплатити 1378 грн судового збору, надміру сплачена ним сума судового збору складає 72 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Отже надміру сплачені 72 грн судового збору повертаються господарським судом на користь позивача за його клопотанням.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 41, літера А, офісне прим. 1, 2, 3, ідентифікаційний код 31025266) 7 656,16 грн основної заборгованості, 2824,20 грн інфляційних втрат, 293,98 грн 3% річних, 1205,77 грн пені, 1500 грн штрафу та 1378 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути з Спеціального фонду Державного бюджету (отримувач коштів - УК у м. Кіровограді, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016, ідентифікаційний код 38037409, р/р 3002) Державній організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 41, літера А, офісне прим. 1, 2, 3, ідентифікаційний код 31025266) надлишково сплачений судовий збір в сумі 72 грн, який сплачений згідно платіжного доручення № 407 від 18.05.2016, оригінал якого залишається в матеріалах справи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя Є. М. Наливайко