ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р.Справа № 916/4658/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А.,

ОСОБА_1

при секретарі - Альошина Г.М.

за участю представників:

Від ТОВ "УТК КРОСТ": ОСОБА_2

Від ПП "Компанія "ОСОБА_3": не зявився

Від ТОВ ВЕРТЕКСПРОМ: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕРТЕКСПРОМ

на ухвалу господарського суду Одеської області

від 09 червня 2016 року

у справі № 916/4658/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "УТК КРОСТ"

до відповідача: Приватного підприємства "Компанія "ОСОБА_3"

про стягнення 125243,53 грн.

та за зустрічним позовом: Приватного підприємства "Компанія "ОСОБА_3"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УТК КРОСТ"

про визнання недійсним договору поставки № 14121601 від 16.12.2014р.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні господарського суду Одеської області знаходиться справа № 916/4658/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УТК КРОСТ" до Приватного підприємства "Компанія "ОСОБА_3" про стягнення 125243,53 грн. боргу, що виник у звязку з неоплатою поставленого товару згідно з договором поставки № 14121601 від 16.12.2014р. та за зустрічним позовом Приватного підприємства "Компанія "ОСОБА_3" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УТК КРОСТ" про визнання недійсним договору поставки № 14121601 від 16.12.2014р.

06.06.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю „ВЕРТЕКСПРОМ в порядку ст. 26 ГПК України як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі № 916/4658/15 подало до господарського суду Одеської області позов до Приватного підприємства "Компанія "ОСОБА_3" про стягнення заборгованості у розмірі 1 044 993,48 грн. за договором поставки № 14121601 від 16.12.2014р. посилаючись на те, що 05.02.2015 року між ТОВ "УТК КРОСТ" та ТОВ „ВЕРТЕКСПРОМ, за участю ПП "Компанія "ОСОБА_3", був укладений договір відступлення права вимоги № 0502-1/2015 від 05.02.2015р., за умовами якого ТОВ „ВЕРТЕКСПРОМ стає кредитором ПП "Компанія "ОСОБА_3" за договором поставки № 14121601 від 16.12.2014р. на суму 1 044 993,48 грн. Одночасно ТОВ „ВЕРТЕКСПРОМ посилаючись на важке фінансове становище просило суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.06.2016 року у даній справі (суддя Волков Р.В.) заяву ТОВ „ВЕРТЕКСПРОМ (зареєстровану 06.06.2016 р. за вхід. № 1596/16) про залучення його до участі у справі, як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору по справі № 916/4658/15 з доданими до неї документами повернуто без розгляду на підставі п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, у звязку з неподанням доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ТОВ ВЕРТЕКСПРОМ звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та передати справу на розгляд господарського суду Одеської області.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 64, 87, 98 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте скаржник та відповідач не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду. Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 26 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу господарський суд виносить ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

За змістом наведеної процесуальної норми, вступ у справу третьої особи, яка має самостійні вимоги на предмет спору, можливий тільки на підставі її позовної заяви, що повинна відповідати вимогам статей 54-57 ГПК України. Питання про прийняття такої заяви, відмову в її прийнятті або про її повернення вирішується на загальних підставах згідно зі статтями 61-63 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Невиконання зазначених вимог тягне за собою повернення поданої позовної заяви з доданими до неї документами на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Згідно зі ст. 61 ГПК України питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею. Перевіривши відповідність поданої заяви вимогам закону, він або відмовляє в прийнятті позовної заяви (ст. 62), або повертає її без розгляду (ст. 63), або приймає до провадження.

Відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України господарський суд повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Отже, статтею 63 ГПК України визначені імперативні вимоги до позовної заяви, недотримання яких тягне за собою її повернення.

Господарським судом першої інстанції встановлено, і це не оспорюється скаржником, що при зверненні до суду з позовом ТОВ ВЕРТЕКСПРОМ не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі. Тобто, подаючи позов скаржник порушив пункт 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, що є безумовною підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду.

Обґрунтовуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, скаржник зазначив, що ТОВ ВЕРТЕКСПРОМ не в змозі сплатити судовий збір за подання даного позову у звязку з важким фінансовим становищем.

Повертаючи на підставі п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України позовну заяву ТОВ ВЕРТЕКСПРОМ, місцевий господарський суд послався на відсутність документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, та відмовив у задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, зазначивши також про відсутність доказів на підтвердження скрутного матеріального становища.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Посилаючись на важке фінансове становище, скаржник не надав доказів сплати судового збору.

Проте, пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до наведеної норми, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом а не імперативним обов'язком суду. Такий висновок випливає безпосередньо із змісту наведеної норми, яка, крім того, не містить чіткого переліку обставин майнового стану, який тягне за собою в якості наслідків відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Тому, оцінка майнового стану сторони здійснюється судом на підставі оцінки доказів.

Обґрунтування обставин майнового стану сторони, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Отже, сторона повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Із змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору ТОВ ВЕРТЕКСПРОМ посилається на важке фінансове становище.

Однак, скаржником не додано доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування надання відстрочки.

Поряд з цим слід враховувати, що відстрочення сплати судового збору, це фактично відкладення чи перенесення обов'язку по оплаті цього збору на певний строк, який визначається господарським судом та обмежений днем винесення судового рішення.

Проте, скаржник не обґрунтовує в порядку ст.ст. 32-36 ГПК України тих обставин, що до дня винесення рішення у справі в нього зявляться кошти для сплати судового збору у відповідному розмірі.

В порушення приписів ст. 33 ГПК України скаржником не доведено належних обставин, які б давали підстави для відстрочення сплати судового збору.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями (ч. 2 ст. 3 ГК України).

Відповідно до ст.ст. 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, а тому, користуючись правом самостійного залучення фінансових ресурсів, здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій та самостійно нести комерційні ризики їх несприятливості, що можуть настати в результаті діяльності товариства. Юридична особа самостійно має розрахувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно прийняти рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво. Отже, скаржник повинен був при здійсненні своєї господарської діяльності допускати можливість настання несприятливих фінансових наслідків такої діяльності, зокрема, звернення до суду за захистом своїх прав, та, відповідно, сплати судового збору при такому зверненні.

Доводи апеляційної скарги щодо відстрочення сплати судового збору є безпідставними та не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду щодо його права, а не обовязку застосування положень статті 8 Закону України "Про судовий збір".

За таких обставин, повертаючи без розгляду позовну заяву ТОВ ВЕРТЕКСПРОМ, місцевий господарський суд діяв в межах наданих йому повноважень та правомірно дійшов висновку про наявність підстав для її повернення без розгляду.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Разом з тим, оскаржувана ухвала місцевого суду з процесуальних мотивів підлягає зміні, оскільки фактично на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертав без розгляду позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ ВЕРТЕКСПРОМ до відповідача ПП "Компанія "ОСОБА_3" про стягнення заборгованості у розмірі 1 044 993,48 грн. за договором поставки № 14121601 від 16.12.2014р., а не заяву ТОВ ВЕРТЕКСПРОМ про залучення його до участі у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, як помилково зазначено у резолютивній частині ухвали.

Крім того, посилання місцевого суду в ухвалі на п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України є безпідставним, оскільки докази надсилання сторонам у справі копії позовної заяви додавалися ТОВ ВЕРТЕКСПРОМ до своєї позовної заяви.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕРТЕКСПРОМ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 09 червня 2016 року у справі № 916/4658/15 змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕРТЕКСПРОМ до Приватного підприємства "Компанія "ОСОБА_3" про стягнення заборгованості у розмірі 1 044 993,48 грн. за договором поставки № 14121601 від 16.12.2014р. з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_1