ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.06.16р. Справа № 904/2767/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, Херсонська область, м. Херсон

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

про розірвання договору та стягнення грошових коштів у розмірі 79 232,90грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. від 16.03.2016;

від відповідача: Стрельченко Я.С., дов. № 8166-К-Н-О від 16.10.2014;

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Відповідач), в якому просить суд розірвати укладений між сторонами договір щодо відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 (у гривні) та поточного рахунку № НОМЕР_3 (у доларах США), який був укладений, згідно заяви про відкриття поточного рахунку від 06.04.2012 року. Також Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 79 232 грн. 90 коп.

Заявлені позовні вимоги, мотивовані неналежним виконання з боку відповідача умов договору щодо виконання доручення позивача про перерахування грошових коштів з його рахунку.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що Позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, тому що відповідно до ст.1073 Цивільного кодексу України він має право звернутися до банку з вимогами застосування наслідків, тобто про зарахування відповідної суми на свій рахунок або належного утримувача. Відповідач стверджує, що задоволення позову у визначений Позивачем спосіб (стягнення грошових коштів), призведе до обов'язку Банку сплатити Позивачу кошти зі своєї власності за наявності зобов'язання виконувати розпорядження клієнта за своїм рахунком, що суперечить засадам правосуддя.

Крім того, заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що Позивач не звертався до Банку з платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів з його власного рахунку, відкритого на підставі договору банківського обслуговування, при цьому, зазначений ним у наданому суду платіжному дорученні рахунок класу 29, не підлягає обслуговуванню банком у рамках договору, адже таким договором передбачено право володіння, користування та розпорядження грошовими коштами на поточному рахунку позивача класу 26.

Також заперечення Відповідача ґрунтуються на тому, що Позивачем не підтверджено належними доказами факт наявності необхідного залишку на його рахунку, з якого він просив здійснити перерахування грошових коштів, при цьому, як стверджує Відповідач, надані суду виписки з банківського рахунку не завірені належним чином та не можуть підтверджувати відповідні обставини.

У своїх запереченнях, наданих на адресу суду, Відповідач також зазначає, що банк не має доступу до первинних документів стосовно рахунку Позивача, та не може виконати ухвалу суду щодо надання виписки по рахунку клієнта, тому що окупаційна влада з травня 2014 року здійснила конфіскацію частини майнового комплексу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", що використовувався в банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу-філії "Кримське Регіональне Управління Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк". На даний час Банк докладає усі можливі зусилля для відновлення доступу до інформації за рахунками клієнтів філії, що були розташовані на тимчасово окупованих територіях.

В судовому засіданні 29.06.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

встановив:

06 квітня 2012 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (клієнт) та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (банк) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картка зі зразками підписів і відбитка печатки,

Підписавши зазначену заяву, Позивач погодився із умовами та Правилами обслуговування за розрахунковими картками, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www. рb.uа, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 096.04.2012 року (далі-Договір).

На підставі вказаного договору, банк відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 (у гривні) та поточний рахунок № НОМЕР_3 (у доларах США).

Відповідно до частин 1-3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами; банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

28.05.2014 року, меморіальними ордерами № E0528LOB3F та № E0528LOD3H, які роздруковані Позивачем з електронної системи обслуговування клієнтів через сайт https://client-bank.privatbank.ua/р24/c2b_рр, банк в односторонньому порядку здійснив перерахування грошових коштів клієнта:

- з рахунку № НОМЕР_2 на рахунок № НОМЕР_4 суму у розмірі 79 232,90 грн. (з призначенням платежу: "Сальдо рахунку відповідно до наказу 6695879";

- з рахунку № НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_5 суму у розмірі 38 524,27 USD. (з призначенням платежу: "Сальдо рахунку відповідно до наказу 6695879"/

Знаходження грошових коштів позивача в сумі 79 232,90 грн. на рахунку № НОМЕР_4, та в сумі 38524,27 доларів США на рахунку № НОМЕР_5, підтверджується копіями банківських виписок за 25.05.2014 року, які роздруковані через сайт https://client-bank.privatbank.ua/р24/c2ball.

01 лютого 2016 року Позивач звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з письмовою вимогою щодо перерахування грошових коштів, які знаходилися на рахунках класу "2903" на його рахунки, відкриті в іншій банківській установі, та надав відповідні платіжні доручення (а.с. 16-18).

01 квітня 2016 року, Позивач повторно звернувся з до Відповідача із заявою, в якій повідомив про розірвання договору, та вимагав перерахувати залишок коштів, згідно доданого платіжного доручення № 3 від 01.04.2016 року з рахунку класу "2903" на його поточний рахунок, відкритий в іншій банківській установі (а.с. 19-21).

Відповідач вимоги Позивача не розглянув, перерахування грошових коштів згідно поданих платіжних доручень не здійснив, в зв'язку з чим, Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому вимагає розірвання договору банківського обслуговування та стягнення з відповідача залишку грошових коштів на гривневому рахунку.

Згідно приписів ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові наслідки розірвання договору визначені в частинах 2, 3 ст.653 Цивільного кодексу України, згідно яких у разі розірвання договору зобов'язання припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ч. 1 ст. 1075 Цивільного кодексу України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими Правилами.

Пунктом 20.5 Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах", затвердженої Постановою Національного Банку України від 12 листопаду 2003 року №492 (далі Інструкція) встановлено, що закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів:

- найменування Банку;

- найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку;

- номера рахунку, який закривається;

- дати складання заяви.

Заява позивача про закриття рахунку, розірвання договору банківського рахунку оформлені відповідно до п.20.5 Інструкції.

Таким чином, цивільним законодавством та банківськими Правилами передбачено право клієнта в будь-який час подати заяву про закриття рахунку, що в свою чергу, є підставою для розірвання договору банківського рахунку.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, щодо правомірності вимог Позивача про розірвання укладеного між сторонами договір про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 (у гривні) та поточного рахунку № НОМЕР_3 (у доларах США).

Щодо позовних вимог в частині стягнення з Відповідача суми грошових коштів у розмірі 79 232,90 грн., яка становить гривневий залишок коштів позивача, що обліковуються на рахунку класу 29, суд зазначає наступне.

У розумінні ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунку) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта врегульовано положеннями глави 72 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ч.ч.1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі статтею 1071 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Статтями 21, 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер.

Пунктом 20.6 Інструкції передбачено, що банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо).

Позивачем з дотриманням наведених вище норм чинного законодавства, було подано заяву про закриття рахунку та відповідне платіжне доручення про перерахування залишку грошових коштів, яке Відповідачем не виконано, при цьому, суд звертає увагу, що незалежно від того, на якому рахунку в Банку обліковувалися грошові кошти позивача, банк зобов'язаний був діяти відповідно до вимог чинного законодавства, і здійснити завершальну операцію з перерахування залишку коштів, що обліковуються на відповідному рахунку клієнта.

З огляду на викладені обставини, суд вважає вимогу Позивача про стягнення суми грошових коштів обґрунтованою й такою, що підлягає задоволенню. Водночас, суд зазначає, що стягненню підлягає безпосередньо сума грошових коштів у розмірі 79 232,90 грн., яка обліковується в розрізі клієнта ОСОБА_1 на рахунку № НОМЕР_4, що призначений для обліку кредиторської заборгованості банку перед клієнтами за недіючими рахунками, а не власні кошти банку, що відповідно виключає доводи Відповідача відносно того, що задоволення заявленого у такий спосіб позову, призведе до обов'язку Банку сплатити Позивачу кошти із своєї власності.

Задовольняючи позов шляхом стягнення з Відповідача суми грошових коштів, суд виходить з того, що такий спосіб захисту порушеного права, є найбільш ефективним з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який спроможний реально забезпечить поновлення порушеного права зацікавленої особи - Позивача у справі.

Стосовно доводів Відповідача щодо належності наданих Позивачем доказів, а саме виписок по рахунках та меморіальних ордерів, слід зауважити, що у суду відсутні підстави для сумнів в достовірності доказів, виготовлених з сайту https://client -bank.privatbank.ua. Крім того, суд враховує те, що на даний час Позивач об'єктивно позбавлений можливості надати іншу інформацію в підтвердження розміру коштів на його рахунках, при цьому, Відповідач жодним чином не спростував достовірність відомостей, наведених в зазначених доказах.

Згідно приписів ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 21, 32, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 щодо відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 (у гривні) та поточного рахунку № НОМЕР_3 (у доларах США), який був укладений, згідно заяви про відкриття поточного рахунку від 06.04.2012 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, будинок, 50, ) з рахунку № НОМЕР_4 відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 305299 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти у розмірі 79 232 грн. 90 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2752 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 04.07.2016

Суддя О.В. Ліпинський