РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016Справа №910/10059/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АПК АГРОІНТЕР» до товариства з обмеженою відповідальністю «ЧУГУЇВСЬКИЙ ОЛІЙНО-ЖИРОВИЙ КОМБІНАТ» про стягнення 2 865 779, 64 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - Данилов Е.О. (довіреність № б/н від 01.02.2016);

від відповідача - не з'явилися,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «АПК АГРОІНТЕР» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЧУГУЇВСЬКИЙ ОЛІЙНО-ЖИРОВИЙ КОМБІНАТ» (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки від 20.08.2012 № РФ200812 у розмірі 2 865 779, 64 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки від 20.08.2012 № РФ200812. Позивач виконав своє зобов'язання за вказаним договором, перерахувавши грошові кошти відповідачу у розмірі 6 765 000, 00 грн, однак відповідач своє зобов'язання за договором виконав частково, здійснивши поставку товару лише на суму 3 424 220, 36 грн та повернувши позивачу грошові кошти в сумі 475 000, 00 грн, у зв'язку з чим у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 2 865 779, 64 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22.06.2016.

У судове засідання, призначене на 22.06.2016 представник позивача з'явився подав документи на виконання вимог ухвали суду від 01.06.2016, надав пояснення по суті позовних вимог та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 22.06.2016 не з'явився, однак 21.06.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав відзив на позовну заяву, якому визнає позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні 22.06.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважного представника позивача, судом встановлено таке.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «ЧУГУЇВСЬКИЙ ОЛІЙНО-ЖИРОВИЙ КОМБІНАТ», як постачальником, та товариством з обмеженою відповідальністю «АПК АГРОІНТЕР», як покупцем, був укладений договір поставки від 20.08.2012 № РФ200812 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар (олія соняшникова рафінована дезодорована, марка «П»), а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

Загальна кількість товару відповідає сумі всієї кількості, що постачається по цьому договору і підтверджується специфікаціями, накладними та іншими товаросупроводжувальними документами (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 1.4. договору кількість кожної окремої партії товару, що повинен бути поставлений, погоджується сторонами та вказується в специфікаціях, а також інших товаросупроводжувальних документах.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що ціна одиниці товару визначається у гривнях з урахуванням ПДВ - 20 % та вказується в специфікаціях, накладних та інших товаросупроводжувальних документах.

Загальна сума даного договору відповідає сумі всіх поставок товару, що був поставлений впродовж дії даного договору, що підтверджується специфікаціями, накладними та іншими товаросупроводжувальними документами (п. 2.2. договору).

У відповідності до п. 2.4. договору оплата кожної партії товару, що поставляється відповідно до цього договору, та підписаних сторонами специфікацій, здійснюється на умовах, передбачених у відповідній специфікації.

Датою оплати за товар є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 2.5. договору).

Згідно п. 3.1. поставка товару здійснюється партіями. Строк поставки кожної партії товару узгоджується сторонами та вказується в специфікаціях.

Моментом поставки товару вважається дата фактичної поставки товару з одночасним підписанням товаросупроводжувальних документів. Право власності покупця на товар виникає з моменту поставки товару (п. 3.3. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2015, а в частині зобов'язань - до повного їх виконання (п. 6.1. договору із урахуванням додаткової угоди № 1 від 26.05.2014).

Виходячи з умов договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач на підставі договору перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 7 240 000, 00 грн, що підтверджується довідкою з банку по договору від 20.08.2012 № РФ200812 за період з 20.08.2012 по 17.05.2016 та актом звірки взаєморозрахунків між сторонами, засвідчений підписами та печатками сторін, оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Відповідач, в свою чергу, умови договору виконав частково, здійснивши поставку товару на загальну суму 3 424 220, 36 грн, що підтверджується видатковими накладними від 24.10.2012 № Ок0000026 на суму 277 956, 00 грн, від 29.10.2012 № Ок0000032 на суму 832 104, 00 грн, від 22.11.2012 № Но0000016 на суму 527 880, 00 грн, від 14.12.2012 № Дк0000014 на суму 1 587 480, 00 грн, від 20.12.2012 № Дк0000017 на суму 198 800, 36 грн.

Крім того, відповідач частково повернув позивачу грошові кошти у розмірі 475 000, 00 грн, що підтверджується довідкою з банку по договору від 20.08.2012 № РФ200812 за період з 20.08.2012 по 17.05.2016 та актом звірки взаєморозрахунків між сторонами.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем його зобов'язання за договором та не поставлення позивачу товару в повному обсязі, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за непоставлений товар у розмірі 2 865 779, 64 грн.

Отже, такі обставини призвели до звернення позивача до господарського суду із позовом у даній справі.

Суд відзначає, що жодних доказів щодо поставки відповідачем товару на підставі договору на суму оплати у розмірі 2 865 779, 64 грн, здійсненої позивачем або повернення позивачеві вказаних грошових коштів, на які відповідачем товар не поставлено, сторонами суду не надано.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, як постачальник за договором, порушив свій основний обов'язок за договором та не поставив покупцеві товар на умовах, передбачених договором.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК).

Виходячи з наведених вище фактичних обставин справи і норм права, суд приходить до висновку, що сума грошових коштів у розмірі 2 865 779, 64 грн, перерахованої позивачем відповідачеві на підставі договору, підлягає поверненню останнім позивачеві, оскільки роботи на вказану суму не виконані.

Крім того, відповідач визнає суму заборгованості перед позивачем у розмірі 2 865 779, 64 грн, про що зазначено у відзиві відповідача.

Частиною 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Суд, дослідивши відзив відповідача щодо визнання останнім позовних вимог, зазначає, що таке визнання не суперечить законодавству те не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2 865 779, 64 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЧУГУЇВСЬКИЙ ОЛІЙНО-ЖИРОВИЙ КОМБІНАТ» (03035, м. Київ, площа Солом'янська, 2, офіс 405, ідентифікаційний номер 37023966, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АПК АГРОІНТЕР» (04071, м. Київ, вул. Межигірська, 25, приміщення 169, офіс 2А, ідентифікаційний номер 33097327, на будь-який його рахунок, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) заборгованість в розмірі 2 865 779 (два мільйони вісімсот шістдесят п'ять тисяч сімсот сімдесят дев'ять) гривень 64 копійки; судовий збір в сумі 42 987 (сорок дві тисячі дев'ятсот вісімдесят сім) гривень 00 копійок.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 04 липня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань