ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р.Справа № 916/267/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Діброви Г.І., Петрова М.С.;

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.;

за участю представників сторін:

від позивача - не зявився;

від відповідача - не зявився;

від третьої особи не зявився;

Розглянувши апеляційну скаргу Громадської організації „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць, Одеська область, м. Ізмаїл

на рішення господарського суду Одеської області від 13.04.2016 року

у справі № 916/267/16

за позовом Громадської організації „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць, Одеська область, м. Ізмаїл

до Ізмаїльської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.04.2016 року у справі № 916/267/16 відмовлено в повному обсязі у задоволенні позовних вимог Громадської організації „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць, Одеська область, м. Ізмаїл (Далі ГО „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць) до Ізмаїльської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради про визнання недійсним рішення 4 сесії VІІ скликання Ізмаїльської міської ради № 237-VІІ від 24.12.2015 року „Про дачу згоди на дострокове розірвання договору оренди нежитлових приміщень по вул. Фанагорийській, 7, з Громадською організацією "Ізмаїльський клуб боксу "Дунаєць".

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що оскільки предметом договору є майно, що перебуває у комунальній власності, то у відповідності до норм чинного законодавства, право власності територіальної громади здійснює Ізмаїльська міська рада, у звязку з чим остання, як власник майна, фактично, має право виражати волевиявлення територіальної громади, зокрема, шляхом надання згоди на дострокове розірвання договору оренди комунального майна. Доводи позивача щодо того, що таке волевиявлення, яке проявилося у наданні згоди на дострокове розірвання договору оренди нерухомого майна від 04.09.2001 року, порушує норми Закону, не знайшли підтвердження в ході розгляду справи. Зазначена угода жодним чином не порушує прав Громадської організації "Ізмаїльський клуб боксу "Дунаєць", а вирішення питання щодо розірвання договору можливе фактично в судовому порядку. За таких обставин, враховуючи відсутність порушеного права позивача, у задоволенні позову Громадської організації "Ізмаїльський клуб боксу "Дунаєць" місцевим господарським судом відмовлено.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, ГО „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць звернулась з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник вважає рішення таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права.

29.06.2016 року через відділ діловодства суду від представника скаржника надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представники сторін в судове засідання не зявились, про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядження Ізмаїльської міської ради від 04.09.2001 року №622р було прийнято рішення укласти договір оренди з ГО „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць та затвердити запропонований ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради договір оренди з ГО „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць.

04.09.2001 року між ГО „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць та ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради було укладено Договір оренди нерухомого майна.

Згідно з пунктом 1.1. Договору оренди, Орендодавець здає, а Орендар приймає в користування плавальний басейн і прилеглі підсобні приміщення, що розташовані за адресою: м. Ізмаїл, вул. Фанагорійська, 7, загальною площею 996,5 кв.м., цільове використання яких спортивно оздоровчий комплекс. Строк Оренди 25 років, з 04.09.2001 року по 04.09.2026 року.

24.12.2015 року на 4 сесії VІІ скликання Ізмаїльської міської ради було прийнято рішення № 237-VІІ „Про дачу згоди на дострокове розірвання договору оренди нежитлових приміщень по вул. Фанагорійській, 7, з Громадською організацією "Ізмаїльський клуб боксу "Дунаєць".

Згідно з п.п.1, 2 Рішення було вирішено надати згоду на дострокове розірвання договору оренди не житлових приміщень по вул. Фанагорийській, 7, загальною площею 889,1 кв.м. з вищевказаною організацією в звязку із невиконанням Орендарем своїх зобовязань і грубим порушенням умов Договору оренди; ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради повідомити Громадську організацію "Ізмаїльський клуб боксу "Дунаєць" про прийняте Рішення.

Громадська організація "Ізмаїльський клуб боксу "Дунаєць" звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Ізмаїльської міської ради та ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради, в якій просило суд визнати недійсним вищевказане рішення 4 сесії VІІ скликання Ізмаїльської міської ради № 237-VІІ від 24.12.2015 року „Про дачу згоди на дострокове розірвання договору оренди нежитлових приміщень по вул. Фанагорийській, 7, з Громадською організацією "Ізмаїльський клуб боксу "Дунаєць".

В процесі розгляду справи до канцелярії суду першої інстанції від представника ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради надійшло клопотання про припинення провадження у справі, в якому він посилається на те, що спір є публічно-правовим, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, випливають з владних управлінських функцій Ізмаїльської міської ради, у звязку із чим наполягав на тому, що такий спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, а повинен бути переданий на вирішення адміністративного суду.

Місцевий господарський суд відхилив дане клопотання про припинення провадження у справі з огляду на те, що предметом спору є визнання недійсним рішення Ізмаїльської міської ради, що направлене на надання згоди на дострокове розірвання договору оренди комунального майна, укладеного між субєктом господарювання та органом місцевого самоврядування, тобто стосується волевиявлення власника, а отже спір в рамках даної справи підлягає вирішенню в господарському суді. Судова колегія погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.03.2016 року провадження у даній справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради було припинено, а вказану особу залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Як вже було зазначено, рішенням господарського суду Одеської області від 13.04.2016 року у справі № 916/267/16 відмовлено в повному обсязі у задоволенні позовних вимог Громадської організації „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць, Одеська область, м. Ізмаїл.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія дійшла наступного висновку.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з'ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально - правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

За змістом положень частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Пунктом 4 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, припиненням дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При зверненні до господарського суду з відповідним позовом, позивач просив суд визнати недійсним вищевказане рішення 4 сесії VІІ скликання Ізмаїльської міської ради № 237-VІІ від 24.12.2015 року „Про дачу згоди на дострокове розірвання договору оренди нежитлових приміщень по вул. Фанагорийській, 7, з Громадською організацією "Ізмаїльський клуб боксу "Дунаєць".

Позовні вимоги ГО "Ізмаїльський клуб боксу "Дунаєць", фактично, обґрунтовані тим, що Ізмаїльська міська рада неправомірно дала згоду на розірвання договору оренди нерухомого майна від 04.09.2001 року, оскільки вона, на думку позивача, має право надати згоду на розірвання, виключно, у разі порушення Орендарем умов договору, чого, як вважає позивач, допущено не було.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обовязковий характер для субєктів цих відносин. Підставами для визнання актами недійсними є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваним законом інтересів фізичної чи юридичної особи.

Згідно п. 9.1 Порядку передачі нерухомого майна в оренду, затвердженого рішенням Ізмаїльської міської ради від 27.09.2013 року за № 3217- VІ, питання дострокового розірвання договорів оренди за ініціативою ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради вирішується Ізмаїльською міською радою з урахуванням пропозицій вищевказаного ОСОБА_1 після розгляду даного питання ПДК і виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, предметом договору є майно, що перебуває у комунальній власності, а у відповідності до норм чинного законодавства, право власності територіальної громади здійснює Ізмаїльська міська рада, у звязку з чим, остання, як власник майна, фактично, має право виражати волевиявлення територіальної громади, зокрема, шляхом надання згоди на дострокове розірвання договору оренди комунального майна, а отже доводи позивача про те, що таке волевиявлення порушує норми Закону колегією суддів не приймаються до уваги.

Судова колегія дійшла висновку, що вищевказане Рішення Ізмаїльської міської ради не є безумовною підставою розірвання Договору оренди, оскільки господарським судом розглядається справа № 916/728/16 за позовом ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради до ГО „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць про розірвання Договору оренди з підстав, визначених в позовній заяві. Таким чином вищевказане рішення не порушує прав та законних інтересів ГО „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць і підстави для визнання цього рішення недійсним відсутні, про що зроблено правомірний висновок судом першої інстанції.

При цьому доводи апеляційної скарги в частині визнання недійсним Рішення Ізмаїльської міської ради, як заходу щодо захисту його (позивача) прав, судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки зазначеним рішенням міської ради надано право уповноваженій особі (ОСОБА_1 комунального майна Ізмаїльської міської ради) здійснювати повноваження щодо розірвання укладених Договорів, у тому числі і Договору оренди нерухомого майна від 04.09.2001 року, укладеного з позивачем у справі.

А також слід відзначити, що підстави для розірвання Договору оренди передбачені Законом України „Про оренду державного та комунального майна є вичерпними, а їхня оцінка надається судом при розгляді відповідного спору.

За таких обставин, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Громадської організації „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць, Одеська область, м. Ізмаїл слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 13.04.2016 року у даній справі без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадської організації „Ізмаїльський клуб боксу „Дунаєць, Одеська область, м. Ізмаїл на рішення господарського суду Одеської області від 13.04.2016 року по справі № 916/267/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 13.04.2016 року по справі № 916/267/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

ОСОБА_2