КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/2773/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Хрипуна О.О.

Гончарова С.А.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Ромащенко К.В. (представник за довіреністю)

від відповідача: Щербина В.М. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського"

на рішення господарського суду міста Києва

від 17.02.2016 р.

у справі №910/2773/15-г (суддя Турчин С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського"

до Державної адміністрації залізничного транспорту України

про стягнення збитків на суму 1865,50 дол. США / 30122,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту України про стягнення збитків на суму 1865,50 дол. США / 30122,22 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що при проведенні переважування вантажу, у вагоні №247649942 була виявлена його недостача, про що був складений комерційний акт серії Б 029318/32 від 03.04.2014, з якого вбачається, що по прибуттю поїзда та зважуванні вагону на тензометричних статистичних вагонних вагах виявлена різниця у вазі, на одній пачці обірвані окантувальні стрічки, переривається маркування на 250 мм. По прибуттю вантажу на станцію PL SLAWKOW LHS, Польської залізниці, працівниками вказаної станції також було складено комерційний акт №2774/2014 від 07.04.2014, згідно з яким різниця в масі вантажу складає 3568 кг. В результаті незбереження вантажу при перевезенні по залізничній накладній УМВС №47649942 позивачу заподіяно шкоду у розмірі 1865,50 доларів США.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.03.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2015 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 25.03.2015 у справі №910/2773/5-г скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий господарський суд України, направляючи справу на новий розгляд, вказав, що позивачем, який надіслав претензію №7849 від 25.12.2014 та доповнення до вказаної претензії №7954 від 31.12.2014, до якого було додано оригінал першого аркуша залізничної накладної, (яке відповідач отримав 12.01.2015) було дотримано претензійний порядок, у такому випадку відповідач зобов'язаний був розглянути претензію №7849 позивача з урахуванням доданих ним до претензії додаткових документів шляхом надсилання позивачем листа від 31.12.2015 та зазначив про помилковість висновків судів попередніх інстанцій про те, що позивачем не було дотримано процедуру досудового врегулювання спору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.02.2016 р. у справі №910/2773/15-г у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що строк позовної давності для пред'явлення позивачем вимог по сплаті збитків у розмірі 1865,50 дол. США/30 122,22 грн. станом на день звернення до суду з позовом пропущено, у зв'язку з чим, у позові слід відмовити.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2016 р. у справі №910/2773/15-г та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. При цьому скаржник посилається на те, що суду першої інстанції необхідно було рахувати строк продовження позовної давності з наступного дня після отримання позивачем повного пакету документів, тобто з 21.01.2015 р., таким чином на думку скаржника, звернення позивача із цим позовом відбулося в п'ятнадцятиденний строк.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тарасенко К.В., Куксов В.В.) апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 19.04.2016 р.

28.03.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач зокрема зазначає, що позивачем не дотримана процедура досудового врегулювання спору та пропущений термін на пред'явлення позову, тому позов не підлягає задоволенню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Тарасенко К.В., Куксов В.В.) від 19.04.2016 р. розгляд справи було відкладено на 10.05.2016 р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду №09-52/1316/16 від 10.05.2016 р. у справі №910/2773/15-г призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/2773/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Хрипун О.О., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Хрипун О.О., Гончаров С.А.) від 10.05.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 10.05.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Хрипун О.О., Гончаров С.А.) від 10.05.2016 р. розгляд справи відкладено на 14.06.2016 р.

30.05.2016 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про зміну назви позивача - Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" на Приватне акціонерне товариство "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського", також в даному клопотанні позивач просив провести судове засідання в режимі відеоконференції, проведення якого останній просить забезпечити у господарському суді Дніпропетровської області.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Хрипун О.О., Гончаров С.А.) від 01.06.2016 р. задоволено клопотання представника Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Доручено господарському суду Дніпропетровської області забезпечити проведення відеоконференції 14.06.2016 року о 10:40 год. у приміщенні господарського суду Дніпропетровської області за адресою: (вул. Куйбишева, 1а, м. Дніпропетровськ, 49600).

Судове засідання 14.06.2016 р. здійснювалось в режимі відеоконференції.

Представник позивача підтримав клопотання про заміну назви позивача - Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" на Приватне акціонерне товариство "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського".

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

З огляду на викладене, в зв'язку зі зміною назви Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського", колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання позивача про здійснення заміни Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" на Приватне акціонерне товариство "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського".

Представники позивача та відповідача у судовому засіданні надали пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

31.03.2014 р. Публічне акціонерне товариство "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" здійснило відвантаження товару (швелер марки EN 10279, DIN 1026-1, DIN 1026-2, EN 10163 - 3 Class C, далі - товар, вантаж), відповідно до залізничної накладної №47649942 в залізничному вагоні №53544961 зі станції відправлення "Кайдацька", Придніпровської залізниці, код станції 451203, на станцію призначення "PL SLAWKOW LHS", Польської залізниці, код станції 074286; термін поставки березень 2014; країна призначення - Польща.

Поставка вказаного товару здійснювалась на підставі контракту № 2219 від 27.06.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Євраз Суха Балка" (продавець) та Компанією "EAST METALS AG" (покупець).

03.04.2014, по дорозі слідування, на залізничній станції Знам'янка, Одеської залізниці, відповідно до актів загальної форми №29217, №50468 від 03.04.2014, вагон №53544961, в якому слідував вантаж зі станції "Кайдацька", Придніпровської залізниці, був відчеплений і здійснено комісійне переважування вантажу.

При проведенні переважування вантажу, у вагоні №247649942 була виявлена його недостача, про що був складений комерційний акт серії Б 029318/32 від 03.04.2014, з якого вбачається, що по прибуттю поїзда та зважуванні вагону на тензометричних статистичних вагонних вагах виявлена різниця у вазі, на одній пачці обірвані окантувальні стрічки, переривається маркування на 250 мм.

В комерційному акті серії Б 029318/32 від 03.04.2014 зазначено, що розмір навантаження відносно висоти бортів не вказано, маркування в 3 смуги фарбою жовтого кольору, вага - тара 21550 кг, нетто 62368 кг, при перевірці виявилося: у вагоні навантаження в один штабель, три яруси; справа по ходу поїзда та 1 пачці верхнього ярусу перерване маркування; об'єм кузова на вагоні не вказано; у вагоні глухі торцеві стінки, люки щільно зачинені.

При проведенні переваження вагону 03.04.2014 на тензометричних статистичних вагах СВ-150000В2 ст. Знам'янка працівником станції виявилось - брутто 82650 кг, тара з документа 21550 кг, нетто 61100 кг, що складає різницю ваги проти перевізного документу в бік зменшення на 1268 кг та зроблено висновок про те, що вантаж, якого не вистачає, у вагоні вміститись міг.

По прибуттю вантажу на станцію PL SLAWKOW LHS, Польської залізниці, працівниками вказаної станції також було складено комерційний акт №2774/2014 від 07.04.2014, відповідно до якого, різниця в масі вантажу складає 3568 кг.

Недостача вантажу, з урахуванням норми природної втрати, становить 3256,16 кг (3,25 т.): вага нетто згідно накладної в напіввагоні №53544961 становить 62 368 кг; вага нетто при переважуванні становить 58 800 кг; недостача становить 3 568 кг; норма природного убутку - 0,5%, що становить 311,84 кг (62368 кг х 0,5%); недостача з урахуванням норми природної втрати становить 3 256,16 кг (3568 кг - 311,84 кг) або 3,25 т.

Позивачем, 25.12.2014 було направлено відповідачу претензію №7849 від 25.12.2014 про стягнення збитків в розмірі 1865,50 доларів США.

12.01.2015 направлено доповнення до вищезазначеної претензії № 7954 від 31.12.2014, до якого було додано оригінал першого аркуша залізничної накладної.

Листом від 12.01.2015 вих. №ЦПКП-1/15 відповідач повернув претензію позивача без розгляду, оскільки, до претензійної заяви позивачем було додано лише копію накладної.

Враховуючи те, що, на думку позивача, відповідач неправомірно не розглянув вказану вище претензію, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків на суму 1865,50 дол. США/30 122,22 грн.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст. 4 Статуту, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Статтею 10 Цивільного кодексу України встановлено, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (далі - УМВС), дата набрання чинності для України: 05.06.1992, встановлюється пряме міжнародне залізничне сполучення для перевезень вантажів між залізницями країн - учасниць, у даному спорі, України та Республіки Польща.

Параграфом 1 статті 2 УМВС (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що на умовах даної Угоди проводиться перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному вантажному сполученні між станціями, зазначеними в § 2 статті 3, по накладним, передбаченим даною Угодою, і тільки по мережі залізниць - учасниць даної Угоди.

Згідно із параграфом 1 статті 7 УМВС, договір перевезення оформляється в накладній єдиного зразка. Накладна складається з аркушів:

1 - оригінал накладної;

2 - дорожня відомість;

3 - дублікат накладної;

4 - аркуш видачі вантажу;

5 - аркуш повідомлення про прибуття вантажу.

В параграфі 5 статті 8 УМВС передбачено, що договір перевезення вважається укладеним з моменту приймання станцією відправлення вантажу й накладній до перевезення. Приймання до перевезення засвідчує накладенням на накладну календарного штемпеля станції відправлення. Крім того, станція відправлення повинна проставити календарний штемпель на додаткових аркушах, прикріплених до накладної відповідно до п. 12 статті 7.

Залізниця повинна скласти комерційний акт, якщо під час перевезення або видачі вантажу вона провадить перевірку стану вантажу, його маси або кількості місць, а також відповідності накладній і при цьому встановлює: 1) повну або часткову втрату вантажу, недостачу маси, його пошкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин; 2) невідповідність між відомостями, зазначеними в накладній, і вантажем у натурі про найменування, масу, кількість місць вантажу, знаках (марках) і номерах місць вантажу, найменуванні одержувача й станції призначення; 3) відсутність накладної або окремих її листів по даному вантажу або вантажу по даній накладній; 4) відсутність або нестачу відправлених перевізних пристосувань, зазначених в накладній.

Станція, що встановила одну або кілька таких несправностей, складає комерційний акт за формою додатку 16 до УМВС - під час перевезення вантажів за накладною УМВС або за формою додатка 8.1. до додатка 22 до УМВС - під час перевезення вантажів за накладною ЦИМ/СМГС. Якщо бланк комерційного акту надрукований на окремих аркушах, кожний аркуш акту повинен бути пронумерований, підписаний особами, зазначеними в параграфі 6 цієї статті, і завірений календарним штемпелем станції, у верхній частині кожного аркуша повинен бути зазначений номер комерційного акту. Усі аркуші комерційного акту після його складання повинні бути скріплені.

Однак, комерційний акт складається лише в тих випадках, коли вищевказані несправності могли відбутися винятково з моменту приймання вантажу до перевезення до моменту видачі його одержувачеві (п.п. 1, 3, 4 § 1 ст. 18 УМВС).

Відповідно до ст. 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

За приписами параграфу 1 статті 23 УМВС, залізниця відповідальна в межах умов, установлених даним розділом, за прострочення в доставці вантажу й за збиток, що виник внаслідок повної або часткової втрати, недостачі маси, пошкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин за час із моменту прийняття вантажу до перевезення до видачі його на станції призначення, а у випадку перевідправлення вантажу в країни, залізниці яких не беруть участь у даній Угоді, - до оформлення перевезення вантажу за накладною іншої угоди про пряме міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Компетентним органом залізниць України, що уповноважений розглядати всі претензії згідно УМВС, крім претензій по надлишку провізних платежів та повернення сум, сплачених за договором перевезення є Укрзалізниця, Головне комерційне управління (додаток 19 до УМВС).

Як встановлено вище, при проведенні переважування вантажу, у вагоні №247649942 була виявлена недостача, про що був складений комерційний акт серії Б 029318/32 від 03.04.2014.

По прибуттю вантажу на станцію PL SLAWKOW LHS, Польської залізниці, працівниками вказаної станції також було складено комерційний акт № 2774/2014 від 07.04.2014, відповідно до якого, різниця в масі вантажу складає 3568 кг.

За розрахунком позивача, розмір збитків, завданих йому у зв'язку з нестачею вантажу, що виникла при його перевезенні, становить 1865,50 доларів США.

Параграфом 1 ст. 29 УМВС визначено, що право пред'явлення претензій, заснованих на договорі перевезення, належить відправникові або одержувачеві.

Претензії повинні бути пред'явлені в письмовій формі з відповідним обґрунтуванням і вказівкою суми відшкодування відправником - до дороги відправлення, а одержувачем - до дороги призначення § 2 ст. 29 УМВС).

Пунктом 2 параграфу 7 ст. 29 УМВС передбачено, що пред'явлення претензій до залізниць проводиться, зокрема, у випадку часткової втрати, пошкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин:

- відправником або

- одержувачем

за умови вистави оригіналу накладній і аркуша повідомлення про прибуття вантажу (аркушів 1 і 5 накладної) і комерційного акту, виданого одержувачеві залізницею на станції призначення.

25.12.2014 р. позивачем було направлено на адресу відповідача претензію вих. №7849 від 25.12.2014 про стягнення збитків в розмірі 1865,50 доларів США, яка була отримана відповідачем 31.12.2014, що підтверджується копією рекомендованого відправлення про вручення поштового відправлення 470.

31.12.2014 позивачем було направлено на адресу відповідача доповнення (вих. №7954 від 31.12.2014) до претензії, до якого було додано оригінал першого аркуша залізничної накладної. Вказаний лист з оригіналом накладної було отримано відповідачем 12.01.2015, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №797.

12.01.2015 відповідач направив позивачу відповідь на претензію про стягнення збитків в розмірі 1865,50 доларів США №7849 від 25.12.2014 (без урахування доповнення до претензії), якою повернув зазначену претензію без розгляду по суті, посилаючись на те, що до претензійної заяви позивачем не було додано оригіналу залізничної накладної №47649942.

Відповідно до параграфу 1 статті 30 УМВС, право на пред'явлення позову, обґрунтоване на договорі перевезення, належить тій особі, яка має право заявити претензію до залізниці; позов може бути пред'явлено тільки після пред'явлення претензії відповідно до ст. 29.

Параграфом 1 статті 31 УМВС встановлено, що претензії та позови відправника або одержувача до залізниць за договором перевезення, а також, вимоги та позови залізниць до відправників або одержувачів про сплату провізних платежів, штрафів та про відшкодування збитку, можуть бути заявлені протягом 9 місяців, за винятком претензій та позовів про прострочення в доставці вантажу, для пред'явлення яких встановлений 2-місячний термін. Для претензій про відшкодування за часткову втрату вантажу, недостачу маси, пошкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин, а також за прострочення в доставці вищевказаний строк починає свій перебіг з дня видачі вантажу одержувачу.

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язують його початок.

Як вірно зазначив суд першої інстанції перебіг строку для звернення з позовом або претензією обчислюється з 08.04.2014 та закінчується 08.01.2015, з урахуванням, що комерційний акт №2774/2014 складений 07.04.2014.

Претензія №7849 від 25.12.2014 про відшкодування збитків у розмірі 1865,50 дол. США та оригінал накладної (доповнення вих. №7954 від 31.12.2014) направлені позивачем 25.12.2014 та 31.12.2014, тобто в межах строку, встановленого параграфом 1 статті 31 УМВС (до 08.01.2015).

Заперечуючи позовні вимоги, в місцевому господарському суді відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності.

Щодо спорів, пов'язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред'явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (ч.6 ст. 315 ГК України).

У вирішенні спорів, пов'язаних з перевезенням вантажів у прямому міжнародному сполученні, слід враховувати приписи статті 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) та статті 58 Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) (п. 4.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення у статті 31 встановлює дев'ятимісячний строк для звернення з претензією та з позовами.

Виходячи зі змісту параграфу 3 статті 31 УМВС, пред'явлення відправником або одержувачем до залізниці письмової претензії, оформленої у відповідності до статті 29, призупиняє строк позовної давності, передбачений в параграфі 1 даної статті.

Положеннями параграфу 7 статті 29 УМВС визначено, що якщо до письмової заяви про претензію до залізниці додані не всі вищевказані необхідні документи або документи, зазначені в пунктах 1 - 4 даного параграфу, додані в копіях, то така неповна або неправильна заява про претензію повертається заявнику залізницею в термін не пізніше 15 днів з дня його надходження до органу залізниці згідно з додатком 19 до цієї Угоди із зазначенням, які документи відсутні або представлені в копіях. У таких випадках не настає призупинення перебігу строку давності, передбаченого §3 статті 31 Угоди.

Як встановлено вище, претензія позивача №7849 від 25.12.2014 про стягнення збитків в розмірі 1865,50 доларів США була отримана відповідачем 31.12.2014 (рекомендоване відправлення про вручення поштового відправлення 470). Згідно із відтиском вхідного штемпеля "Укрзалізниці" на претензії, остання отримана відповідачем 05.01.2015. До вказаної вимоги не було додано оригіналу першого аркуша залізничної накладної.

Листом від 12.01.2015 вих. №ЦПКП-1/15 відповідач повернув претензію позивача без розгляду.

12.01.2015 відповідачем направлено доповнення до претензії №7954 від 31.12.2014, до якого було додано оригінал першого аркуша залізничної накладної.

При цьому, відповідач у відзиві зазначив, що Головне комерційне управління отримало перший лист залізничної накладної лише 13.01.2015, тобто вже після повернення претензії без розгляду по суті. Отримання відповідачем доповнення до претензії №7954 від 31.12.2014 разом з оригіналом накладної саме 13.01.2015 підтверджується відтиском вхідного штемпеля "Укрзалізниці" на вказаному доповненні.

Отже, претензія позивача (вих. №7849 від 25.12.2014), до якої не було додано оригіналу першого аркушу накладної, була повернута відповідачем в термін не пізніше 15 днів (через 13 днів з 31.12.2014).

Таким чином, враховуючи положення параграфу 7 статті 29 УМВС, призупинення строку давності, передбаченого § 3 ст. 31 УМВС не настало, а відтак, звернувшись за захистом своїх прав до суду з позовом 04.02.2015 (дата на поштовому штемпелі) позивач пропустив встановлений § 1 ст. 31 УМВС строк для пред'являння позову.

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України вказав, що відповідач зобов'язаний був розглянути претензію №7849 позивача, з урахуванням доданих ним до претензії додаткових документів, шляхом надсилання позивачем листа від 31.12.2015.

Враховуючи вказівки суду касаційної інстанції, судом встановлено наступне.

Згідно із параграфом 8 статті 31 УМВС, залізниця зобов'язана в 180-денний строк з дня заявлення претензії, підтвердженого поштовим штемпелем пункту відправлення або розпискою залізниці в отриманні безпосередньо пред'явленої претензії, розглянути цю претензію, дати відповідь заявнику і при повному або частковому визнанні її сплатити йому належну суму.

Дев'ятимісячний строк позовної давності, встановлений у статті 31 УМВС, призупиняється на час розгляду залізницею ("Укрзалізницею") заявленої до неї претензії, але не більше, ніж на 180 днів (п. 2.12. роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

Згідно із параграфом 3 статті 31 УМВС, перебіг строків давності призупиняється з дня пред'явлення претензії.

У відповідності до вказаного параграфу статті 31 УМВС, перебіг строків давності продовжується з того дня, коли залізниця повідомила заявника про повне або часткове відхилення його претензії; днем відхилення вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі пункту відправлення, або день, в який заявник своєю розпискою підтвердив отримання повідомлення про відхилення. Якщо претензія залишена без відповіді, то перебіг терміну давності відновлюється з моменту закінчення терміну, встановленого в § 8 статті 29.

Претензія (вих. №7849 від 25.12.2014) про стягнення збитків в розмірі 1865,50 доларів США була направлена позивачем 25.12.2014, що підтверджується рекомендованим відправленням про вручення поштового відправлення 470, описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 25.12.2014.

Як встановлено судом вище, перебіг строку позовної давності почав обчислюватися з 08.04.2014 (комерційний акт №2774/2014 складений 07.04.2014) та закінчився би 08.01.2015. Оскільки, претензію направлено 25.12.2014, то з 08.04.2014 до пред'явлення претензії минуло 8 місяців та 17 днів.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, залишок дев'ятимісячного строку для звернення з позовом складає 15 календарних днів (з 25.12.2014 - дата відправлення претензії позивачем по 08.01.2015 - останній день строку для звернення позивача з позовом до суду).

Оригінал першого листа накладної №47649942 було направлено позивачу 15.01.2015 листом вих. №ЦМ-ЦПКП-1/15 від 14.01.2015, що підтверджується фіскальним чеком №5208 від 15.01.2015 та списком №6 від 15.01.2015 про направлення згрупованих поштових відправлень, копії яких наявні в матеріалах.

Враховуючи положення параграфу 3 статті 31 УМВС, відлік терміну, що залишився до закінчення строку на пред'явлення позову слід здійснювати з 15.01.2015 (дата направлення оригіналу накладної), оскільки відправлення відбувалося саме поштовим зв'язком, а не через вручення кореспонденції безпосередньо представнику позивача чи його канцелярію через розписку.

Отже, позивач повинен був заявити позов до відповідача не пізніше 29.01.2015 (15.01.2015 - дата відхилення претензії/направлення оригіналу накладної + 15 календарних днів (кількість днів, що залишалися до закінчення строку на пред'явлення позову після переривання).

Відтак, заявивши позов до суду 04.02.2015 р. (дата на поштовому штемпелі) позивач пропустив встановлений параграфом статтею 31 УМВС строк для подання позову.

Твердження позивача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що лист вих. №ЦМ-ЦПКП-1/15 від 14.01.2015 р. відповідача, яким було направлено оригінал першого аркушу накладної №47649942 було отримано позивачем 20.01.2015 (вх. 5306/200), а тому дев'ятимісячний строк позовної давності ним не пропущено, колегією суддів не приймаються, оскільки навіть здійснюючи вирахування дев'ятимісячного строку позовної давності з 20.01.2015, за розрахунками суду, останнім днем звернення позивача з даним позовом до суду є 03.02.2015 (20.01.2015 - дата отримання оригіналу накладної + 15 календарних днів (кількість днів, що залишалися закінчення строку на пред'явлення позову), в той час як з позовом позивач звернувся 04.02.2015 р.

Відповідно до параграфу 4 статті 31 УМВС претензії і вимоги, за якими сплив строк давності, не можуть бути пред'явлені також і у вигляді позовів.

На відміну від права суду визнати поважною причину пропуску строку позовної давності та поновити строк, яке передбачено у частині 5 статті 267 Цивільного кодексу України, стаття 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення не надає такого права суду навіть за наявності поважних причин.

У пункті 2.12. роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" вказано, що дев'ятимісячний строк позовної давності згідно з параграфом 4 статті 31 Угоди не підлягає поновленню судом навіть за поважних причин його пропуску.

Таким чином, зазначений дев'ятимісячний строк позовної давності, згідно з параграфом 4 статті 31 УМВС, не підлягає поновленню судом навіть за поважних причин його пропуску.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що строк позовної давності для пред'явлення позивачем вимог по сплаті збитків у розмірі 1865,50 дол. США/30 122,22 грн. станом на день звернення до суду з позовом пропущено, у зв'язку з чим, у позові Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" до Державної адміністрації залізничного транспорту України про стягнення збитків на суму 1865,50 дол. США/30 122,22 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2016 р. у справі №910/2773/15-г залишити без змін.

Матеріали справи №910/2773/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.О. Хрипун

С.А. Гончаров