ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 року Справа № 912/1488/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Крицькій Я.Б.

за участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність б/н від 04.07.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність б/н від 05.05.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.05.2016р. у справі № 912/1488/16

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про стягнення 25 900,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016р. фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 реальних збитків у розмірі 25 900,00 грн., які складають суму передплати за договором № 1/ від 25.08.2015 на виконання робіт з просування веб-сайту.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 11.05.2016р. у справі № 912/1488/16 (суддя - Змеул О.А.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням, фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.05.2016р. у справі № 912/1488/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсягу.

Так, скаржник вказує в апеляційній скарзі, що господарський суд дійшов до хибного висновку про не укладення сторонами договору № 1/ від 25.08.2015 на виконання робіт з просування веб-сайту, який не відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства. Відповідачем не було виконано своїх зобов'язань за вищенаведеним договором, тому позивач згідно ст.ст. 611, 651 ЦК України має право на відшкодування понесених ним збитків за договором, чого не враховано судом.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 року відновлено строк подання апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судове засідання на 29.06.2016р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 року задоволені клопотання сторін про проведення судового засідання у справі в режимі відео- конференції, ухвалено провести судове засідання у справі № 912/1488/16, призначене на 29.06.2016 року о 11:30 год. з необхідністю перенесення на 04.07.2016р. о 14:20 год., в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу скаржника безпідставною.

Так, відповідач зазначає, що суд правильно відмовив у задоволенні позову, оскільки матеріалами справи не підтверджується укладення між сторонами у встановленому законом порядку договору № 1/ від 25.08.2015 на виконання робіт з просування веб-сайту, який все ж таки належним чином виконувався відповідачем, що підтверджується наданими ним суду доказами, а невиконання умов цього договору вбачається саме у діях позивача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та повноту з'ясування і доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (відповідач, виконавець) було надіслано на електронну адресу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (позивач, замовник) в електронному вигляді договір № 1/ від 25.08.2015 на виконання робіт з просування веб-сайту (далі - Договір).

Зазначений Договір було підписано сторонами, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією договору (а.с. 8-12) та прийнято до виконання. Так, позивачем були сплачені на рахунок відповідача грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених Договором, а відповідачем здійснювалися роботи, передбачені Договором, що також підтверджується останнім.

Отже, позивачем акцептована пропозиція (оферта) відповідача з надання послуг по просуванню веб-сайту, здійснена шляхом направлення електронною поштою договору № 1/ від 25.08.2015р., а відтак в силу ст.ст. 207, 638, 639, 640, 641, 642 ЦК України зазначений Договір є укладеним сторонами.

Окрім цього, апеляційний суд враховує, що згідно з п.п. 2.2.4. Договору, замовник зобов'язується повернути один примірник Договору, оформлений та підписаний зі сторони замовника на поштову адресу виконавця, зазначену в Договорі або по «Новій пошті». Якщо замовник не повертає один примірник Договору виконавцю на протязі 30 днів від дня одержання Договору в 2-х екземплярах від виконавця, Договір вважається підписаним, але замовник не може мати ніяких претензій по поводу робот виконавця.

При цьому умовами Договору не передбачено направлення відповідачем позивачу 2-х екземплярів Договору за допомогою органу зв'язку, тому до правовідносин сторін з укладення Договору, а саме направлення відповідачем позивачу примірнику Договору електронною поштою та не повернення останнім підписаного примірника Договору звичайною поштою слід застосовувати умови п.п. 2.2.4. Договору.

Також, п. 3.1. Договору передбачено, що він набирає чинності з дня його підписання і внесення передоплати, та діє до виконання сторонами усіх зобов'язань. Тобто, підписання договору передує внесенню передплати, що було здійснено позивачем, а факт її внесення свідчить про усвідомлення сторонами його підписання, хоча б і за допомогою електронного зв'язку, та існування волевиявлення на підписання Договору.

За наведених обставин апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо не укладення сторонами договору № 1/ від 25.08.2015 на виконання робіт з просування веб-сайту.

Втім, такий висновок не впливає на зміст спірних правовідносин та не призвів до прийняття неправильного рішення у справі.

Так, позивач посилається на те, що зобов'язання, покладені на виконавця Договором не виконані: роботи з просування не проводилися, звіт про виконані роботи не надавався, а тому позивач має право на відшкодування заподіяних йому відповідачем збитків у розмірі 25 900,00 грн., що були перераховані на виконання Договору.

Відповідно до п. 1 Договору, замовник доручає, а виконавець зобов'язується на оплатній основі виконати роботи по просування веб-сайту поzhy.соm.uа в мережі Інтернет.

Згідно п. 1.2 Договору, в перший місяць виконавець зобов'язується виконати ряд робіт, а саме: підбір і узгодження ядра ключових запитів; оптимізація сайту під ключові слова; перевірка і тестування сайту на наявність сторінок під фільтрами gооglе.соm.uа; перевірка та усунення помилок в коді сайту; перевірка працездатності і правильність встановлених модулів; аналіз і внесення змін останньою вимогою "usability"; роботи щодо збільшення конверсії; аналіз і усунення помилок в дизайні сайту; вирішення проблем функціонального характеру (дрібні доопрацювання); робота над текстом сайту.

Відповідно до п. 1.2.1 Договору після першого місяця роботи Виконавець надає звіт про виконану роботу над сайтом за погодженим списком у письмовій формі на електронну пошту замовника.

За п. 2.1.3 Договору, при надходженні суми попередньої оплати на розрахунковий рахунок виконавця і за наявності повного обсягу матеріалів потрібних для початку просування сайту, виконавець негайно приступає до виконання робіт по просуванню сайту.

Позивачем на банківський рахунок відповідача були перераховані кошти в загальному розмірі 25900,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями № Р24А4112857АЗ155415 від 25.08.2015 на суму 7 900,00 грн, № Р24А17387779А261899 від 28.08.2015 на суму 6000,00 грн, № Р24А28159024А345065 від 22.10.2015 на суму 6000,00 грн, № Р24А641023А80324116 від 24.11.2015 на суму 6000,00 грн, із зазначенням призначення платежу: оплата - розкрутка, просування.

Таким чином, позивач у відповідності до вимог ст. 4 Договору здійснював розрахунки за виконані роботи шляхом перерахування щомісячної передоплати, що свідчить про одержання ним звіту відповідача та відсутність претензій щодо виконаних робот за попередній місяць.

Факт виконання відповідачем робот за Договором та направлення на електронну пошту відповідних звітів, також підтверджується електронною перепискою між сторонами, відповіддю на претензію від 23.12.2015 із зазначенням дати виконання та виду робіт (а.с. 33-35, 38-46).

Відповідно до статей 525, 526, частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння збитків є правопорушення, яке включає у якості складових елементів: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв'язок між ними, а також вину особи, що заподіяла збитки.

Терміном "збитки" позначаються наслідки правопорушення, які виражаються у зменшенні майнової сфери потерпілого у результаті порушення належного йому права або блага. Протиправною поведінкою (дією або бездіяльністю) є будь-яка поведінка, яка суперечить правовим нормам. Причинний зв'язок - це відповідний об'єктивно існуючий зв'язок між явищами, при якому одне явище, яке передує, при відповідних умовах породжує, викликає інше явище - наступне. Відповідальність за заподіяні протиправною поведінкою збитки виникає при наявності вини особи, що заподіяла шкоду.

Проте, позивачем всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України не доведено належними та допустимими доказами заподіяння відповідачем позивачу збитків у розмірі 25 900,00 грн., наявність при цьому протиправної поведінки відповідача та причинного зв'язку між діями відповідача та заподіянням збитків, що унеможливлює покладення на відповідача цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків, які стягуються позивачем.

Так, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем взагалі не виконувались роботи за Договору, внаслідок чого і були спричинені збитки у розмірі 25 900,00 грн., які є сумою здійсненої позивачем передоплати за Договором, що спростовується матеріалами справи, які свідчать про виконання відповідачем, передбачених Договором робот.

За наведених обставин апеляційний суд погоджується з місцевим господарським судом щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у справі.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскаржуване рішення господарського суду відповідає чинному законодавству, отже підстави передбачені ст. 104 ГПК України для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.05.2016р. у справі № 912/1488/16 - відсутні.

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести на скаржника.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.05.2016р. у справі № 912/1488/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 11.05.2016р. у справі № 912/1488/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.07.2016 року.