РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016Справа №910/7689/16
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Комунального підприємства «Київський метрополітен» та

Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору продовженим

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились.

від відповідача 1: Кравченко Т.В. - представник за довіреністю № 168 від 25.12.2015;

від відповідача 2: Коломієць В.С. - представник за довіреністю № 062/01/10-3 від 04.01.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.04.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Комунального підприємства «Київський метрополітен» та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання договору продовженим.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що 03.12.2012 між ним, Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець) та Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (підприємство) було укладено Договір № 914 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до умов якого позивачу було передано в оренду нерухоме майно - частину переходу, загальною площею 3,4 кв.м., за адресою: м. Київ, станція метро «Харківська», вестибюль № 1. Відповідно до п. 9.1 Договору № 914 від 03.12.2012 строк його дії встановлено до 01.12.2015.

Позивач зазначив, що відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо користувач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Як стверджує позивач у позові, він не отримував протягом одного місяця від дати закінчення строку дії договору оренди від відповідачів заперечень щодо продовження строку дії Договору оренди № 914 від 03.12.2012, з огляду на що строк дії вказаного договору є продовженим до 31.11.2018.

При цьому, позивач зазначив, що орендодавцем об'єкта оренди за Договором № 914 від 03.12.2012 є відповідач 2, у зв'язку з чим заперечення щодо продовження строку дії договору оренди могли бути заявлені відповідачем 2 або Київською міською радою. Однак, ані відповідачем 2, ані Київською міською радою не було висловлено заперечень щодо продовження строку дії Договору № 914 від 03.12.2012 протягом одного місяця від дати закінчення строку його дії. Так само, позивач не отримував від Київради та відповідача 2 заяв про намір використовувати об'єкт оренди для власних потреб, чи повідомлень щодо наявності підстав (передбачених ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 12.4 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва) для відмови орендарю в передачі об'єкта оренди у користування.

З огляду на викладене, позивач просив суд визнати продовженим (пролонгованим) Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 914 від 03.12.2012 на термін до 30.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2016 порушено провадження у справі № 910/7689/16, розгляд справи призначено на 24.05.2016.

10.05.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 зазначив, що об'єкт оренди закріплений за відповідачем 1 на праві господарського відання, у зв'язку з чим відповідач 1 має достатній обсяг повноважень повідомляти орендаря, зокрема, про непродовження терміну дії договору оренди. Крім того, відповідач 1 зазначив, що він є стороною Договору № 914 від 03.12.2012, та повідомив позивача про небажання продовжувати строк дії вказаного договору, надіславши позивачу лист вих. № 551-НЗ від 08.12.2015

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 07.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 21.06.2015.

Представник позивача у судове засідання 21.06.2016 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 17.06.2016 поштове відправлення було вручено адресату особисто.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 у судовому засіданні 21.06.2016 надали усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 21.06.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Заслухавши пояснення представників відповідача 1 та відповідача 2, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

03.12.2012 Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), комунальне підприємство «Київський метрополітен» (підприємство) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (орендар) уклали угоду № 1 про внесення змін до Договору оренди від 19.07.2010 86-Упр(Ор)-10 з метою приведення договору у відповідність до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна» сторони дійшли згоди викласти договір в новій редакції та присвоїти йому новий номер, відповідно до реєстру договорів оренди Головного управління комунальної власності м. Києва.

03.12.2012 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) та Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (підприємство) укладено Договір № 914 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підзвітним і підконтрольним Київській міській раді та підпорядкованим Київському міському голові.

Згідно з п. 2 Положення про Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.12.2012 Департамент перейменовано відповідно до рішення Київської міської ради від 15.03.2012 N 198/7535 "Про діяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)" з Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке є правонаступником Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації та, в частині приватизації об'єктів права комунальної власності територіальної громади м. Києва, регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Відповідно до п. 1.1 Договору № 914 від 03.12.2012 орендодавець на підставі протоколів постійної комісії Київради з питань власності від 10.07.2012 № 123 та від 22.10.2012 № 132 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, що знаходиться за адресою: станція метро «Харківська» (вестибюль № 1) б/н для торгівля непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 914 від 03.12.2012 об'єктом оренди є частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 3,4 кв.м., та зазначена у викопіювання з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Згідно з п. 2.4 Договору № 914 від 03.12.2012 об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства «Київський метрополітен».

Відповідно до п. 4.1 Договору № 914 від 03.12.2012 орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством.

Згідно з п. 4.15 Договору № 914 від 03.12.2012 орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

Відповідно до п. 7.6 Договору № 914 від 03.12.2012 у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст Договору № 914 від 03.12.2012, суд дійшов висновку, що він є договором оренди комунального майна.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Судом встановлено, що за актом приймання-передачі нерухомого майна від 03.12.2012 орендодавець (Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) передав, а орендар (Фізична особа-підприємець ОСОБА_1) прийняв в орендне користування згідно з Договором № 914 від 03.12.2012 частину переходу, що перебуває на балансі Комунального підприємства «Київський метрополітен», загальною площею 13,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, станція метро «Харківська» (вестибюль №1).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Нормами частини 2 статті 291 Господарського кодексу України та частини 2 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації (викупу) об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до пункту 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Із змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Наявність згоди орендодавця на продовження договору оренди є ознакою договірної свободи, визначеною ст. 627 ЦК України, оскільки елементом свободи договору є також право сторони визначати спосіб використання належного їй майна та за своєю згодою змінювати, розривати або продовжувати на новий строк дію договору. А тому, в разі відсутності у орендодавця наміру передавати майно у оренду та за умови дотримання передбаченого ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» порядку, договір оренди є припиненим у зв'язку з закінченням терміну, на який його було укладено.

Згідно з п. 9.1 Договору № 914 від 03.12.2012 цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 03.12.2012 до 01.12.2015.

Відповідно до п. 9.4 Договору № 914 від 03.12.2012 цей договір припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Судом встановлено, що листом вих № 551-НЗ від 08.12.2015 Комунальне підприємство «Київський метрополітен» повідомило позивача, що строк укладеного між сторонами Договору оренди № 914 від 03.12.2012 закінчився 01.12.2015 та відповідач 1 не має наміру продовжувати дію вказаного договору оренди, у зв'язку з чим відповідач 1 вимагав від позивача протягом 30 календарних днів повернути об'єкт оренди балансоутримувачу (відповідачу 1).

Судом встановлено, що вказаний лист підписаний заступником начальника ОСОБА_4

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Суд зазначає, що заперечення щодо продовження строку дії Договору № 914 від 03.12.2012 (заява про припинення договору оренди відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна»), за своєю правовою природою є одностороннім правочином, оскільки є дією особи, яка спрямована на припинення цивільних (господарських) прав і обов'язків за договором оренди.

21.06.2016 через канцелярію суду відповідачем 1 долучено до матеріалів справи копію довіреності № 120 від 09.09.2015, якою Комунальне підприємство «Київський метрополітен» в особі керівника, начальника Комунального підприємства «Київський метрополітен» (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) ОСОБА_5 уповноважує заступника начальника Комунального підприємства «Київський метрополітен» ОСОБА_4 бути представником довірителя з усіма юридичними і фізичними особами з питань, пов'язаних з господарською діяльністю відповідача 1, з усіма правами, наданими керівнику (начальнику); уповноважено ОСОБА_4, зокрема, підписувати документи, договори та інші правочини, а також виконувати всі інші дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності. Строк дії вказаної довіреності встановлений до 31.12.2015.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заперечення відповідача 1 щодо продовження терміну дії Договору № 914 від 03.12.2012 (лист вих № 551-НЗ від 08.12.2015) були підписані уповноваженим на те представником.

10.05.2016 через канцелярію суду відповідачем 1 долучено до матеріалів справи докази направлення вказаного листа позивачу, а саме, копію опису вкладення у цінний лист та копію фіскального чеку, з яких вбачається,що заперечення відповідача 1 щодо продовження терміну дії Договору № 914 від 03.12.2012 (лист вих № 551-НЗ від 08.12.2015) було направлено на юридичну адресу (адресу місцезнаходження) позивача 09.12.2015.

Також, 21.06.2016 через канцелярію суду відповідачем 1 долучено до матеріалів справи копії з журналу реєстрації створюваних документів Комунального підприємства «Київський метрополітен», з якого вбачається, що за № 551-НЗ від 08.12.2015 зареєстрований документ про припинення дії договору та зазначено, що адресатом (кореспондентом) є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

Крім того, 10.05.2016 через канцелярію суду відповідачем 1 долучено до матеріалів справи електронний витяг з офіційного сайту ДП «Укрпошта» що відстеження пересилання поштової кореспонденції, з якого вбачається, що вказане поштове відправлення було отримане позивачем особисто 14.12.2015 (за ідентифікатором пошуку 690).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Комунальне підприємство «Київський метрополітен» належним чином та в порядку, передбаченому законодавством (протягом одного місяця від дати закінчення строку дії договору), повідомило позивача про небажання продовжувати строк дії Договору № 914 від 03.12.2012.

Що стосується тверджень позивача, що він звертався до відповідача 1 до закінчення строку дії Договору № 914 від 03.12.2012 із проханням надати всі необхідні документи для продовження дії договору оренди, суд зазначає, що якщо до закінчення строку дії договору оренди орендар звертався до орендодавця із заявою про продовження дії договору та останній не надав відповіді на таку пропозицію, то вказані обставини можуть свідчити про мовчазне погодження орендодавцем на продовження дії договору оренди, однак таке погодження буде мати місце лише у випадку відсутності заперечень орендодавця на продовження строку дії договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03.06.2014 у справі № 914/3891/13.

Однак, враховуючи встановлений судом факт наявності заперечень відповідача 1 щодо продовження дії Договору № 914 від 03.12.2012, суд дійшов висновку, що факт подання позивачем заяви про продовження дії договору оренди до закінчення строку його дії та відсутності відповіді на вказану заяву орендаря не впливає на правові наслідки реалізації відповідачем 1 свого права на відмову від продовження строку дії договору оренди у порядку, встановленому законом.

Доводи позивача стосовно того, що заперечення щодо продовження строку дії договору оренди можуть бути надані виключно орендодавцем (Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) спростовуються такими обставинами.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з п. 9.7 Договору № 914 від 03.12.2012 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Тобто, умовами договору сторони погодили, що будь-яка сторона договору може висловити заперечення щодо продовження строку дії договору.

Судом встановлено, що Договір № 914 від 03.12.2012 є трьохстороннім, зокрема, та його умовами визначені права і обов'язки орендодавця, орендаря та підприємства (балансоутримувача), зокрема, права і обов'язки балансоутримувача (Комунального підприємства «Київський метрополітен») як сторони договору визначені умовами Договору № 914 від 03.12.2012, які викладені у п.п. 3.5, 4.3, 5.1, 7.6, 9.7 договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Таким чином, враховуючи, що відповідач 1 у даній справі - Комунальне підприємство «Київський метрополітен» є стороною Договору № 914 від 03.12.2012, а саме - балансоутримувачем об'єкту оренди, суд дійшов висновку, що позивачем наділений правом надати орендарю заперечення щодо продовження дії договору оренди.

Як встановлено судом, такі заперечення від Комунального підприємства «Київський метрополітен» були надіслані позивачу у листі вих. № 551-НЗ від 08.12.2015 (отриманий позивачем 14.12.2015).

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги твердження позивача, що заперечення щодо продовження договору оренди повинні бути заявлені лише орендодавцем - Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Що стосується тверджень позивача щодо відсутності підстав для відмови позивачу (орендарю) у продовженні строку дії Договору № 914 від 03.12.2012, які передбачені ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Положенням про оренду майна територіальної громади міста Києва, зокрема, повідомлення про необхідність оренди нерухомого майна для власних потреб, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 11 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавець відмовляє в укладенні договору оренди в разі, якщо: прийнято рішення про приватизацію або передприватизаційну підготовку цих об'єктів; об'єкт включено до переліку підприємств, що потребують залучення іноземних інвестицій, згідно з рішенням Кабінету Міністрів України чи органів місцевого самоврядування; орган Антимонопольного комітету України не дає згоди, виходячи з підстав, наведених в абзацах другому - четвертому частини другої цієї статті; орган, уповноважений управляти майном, не дає згоди на укладення договору оренди; орендодавець, зазначений в абзацах другому і третьому статті 5 цього Закону, прийняв рішення про укладення договору оренди нерухомого майна з бюджетною установою; є інші підстави, передбачені законом.

Відповідно до п. 12.7 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради № 21.04.2015 № 415/1280, орендарю може бути відмовлено в зміні істотних умов договору оренди у випадку, якщо: орендоване майно необхідне для власних потреб територіальної громади міста Києва; орендар не виконував або порушував умови договору оренди, в тому числі в частині своєчасної сплати орендної плати, цільового використання об'єкта, страхування об'єкта оренди; орендар подав документи з порушенням терміну подання документів; прийнято рішення про реконструкцію об'єкта нерухомості, у зв'язку з чим неможливе подальше використання об'єкта оренди; об'єкт оренди необхідний для розміщення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємств, установ, організацій; прийнято рішення про включення об'єкта до переліку об'єктів комунальної власності, які не можуть бути об'єктами оренди; прийнято рішення про приватизацію об'єкта оренди; відсутній звіт про оцінку об'єкта оренди у терміни, визначені договором оренди; існують інші підстави, передбачені законом.

Суд зазначає, що викладені норми ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва стосуються саме порядку укладення договору оренди та внесення змін до нього та не обмежують право, встановлене у ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", на відмову від пролонгації договору оренди за умови повідомлення орендаря протягом строків, встановлених у ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", про такі заперечення. При цьому, причини, мотиви, мета та інші елементи суб'єктивної сторони таких дій орендодавця не мають жодного правового значення для реалізації такого права орендодавця.

Що стосується тверджень позивача, викладених у позовній заяві, що відповідач 1 припинив постачання позивачу до об'єкта оренди електричну енергію, суд зазначає, що вказані обставини (у випадку їх наявності) не відносяться до предмету доказування у даній справі та не впливають на встановлення судом наявності підстав для відмови відповідача 1 від продовження строку дії Договору оренди № 914 від 03.12.2012.

З огляду на викладене, встановивши факт направлення Комунальним підприємством «Київський метрополітен» як стороною договору позивачу як орендарю заперечень щодо продовження строку дії Договору оренди № 914 від 03.12.2012 протягом місяця від дати закінчення строку дії вказаного договору, встановленої у п. 9.1 договору, суд дійшов висновку, що строк дії Договору № 914 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.12.2012 закінчився 01.12.2015 та не був пролонгований.

Таким чином, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київський метрополітен» та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання продовженим (пролонгованим) Договору № 914 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.12.2012 на термін до 30.11.2018 є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 24.06.2016

Суддя І.М. Отрош