ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р.Справа № 922/1824/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Національного технічного університету "Харківський Політехнічний інститут", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.№246 від 09.02.16);

відповідача - ОСОБА_2 (дов.№66-01-16/461).

ВСТАНОВИВ:

07.06.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Національного технічного університету "Харківський Політехнічний інститут", м. Харків, у якому просить стягнути з відповідача 19 602,99грн.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом від 12.10.2015р. № 2015/ТП-БО-739 006 в частині повної та своєчасної оплати природного газу, поставленого позивачем, у зв'язку з чим, окрім суми основного боргу в розмірі 17 317,11грн., відповідачу нараховані 107,96 грн. - 3% річних; 1486,91грн. пені та 691,01 грн. інфляційних втрат; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 526, 611 625 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти наявності заборгованості не заперечує посилаючись на те, що відповідач є бюджетною неприбутковою організацією та скрутне фінансове становище останнього.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (постачальник, позивач) та Національним технічним університетом "Харківський Політехнічний інститут", м. Харків (споживач, відповідач) було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом від 12.10.2015р. № 2015/ТП-БО-739 006, та додаткову угоду №2 до договору 12.10.2015р. № 2015/ТП-БО-739 006, якою сторони продовжили строк дії договору до 31.03.2016 року , відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався поставити природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором, для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов'язався оплатити вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з умовами п. 4.6. Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем на умовах щомісячної 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до умов п. 3.6. Договору сторони погодили, що послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу (технічного акту приймання-передачі природного газу) за розрахунковий період, складеного Споживачем та Газорозподільним підприємством відповідно до пункту 2.5. розділу II Договору.

Згідно з п. 3.9 Договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Як вбачається із матеріалів справи сторонами було підписано акти приймання - передачі природного газу: Акт №ХОЗ0000888 від 31.01.2016 року на суму 6 633,23грн.,№Акт №ХОЗ00009947 від 29.02.2016 року на суму 4 511,82грн., Акт №ХОЗ00013959 від 31.03.2016 року на суму 6 172,06грн.

Як стверджує позивач у позовній заяві, за час дії договору позивач належним чином виконував обов'язки щодо надання послуг з газопостачання , однак відповідач з січня 2016 року по теперішній час розрахунки за надані йому послуги не здійснював .

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати в повному обсязі вартості природного газу поставленого позивачем не надав, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі 17 317,11 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 107,96 грн. трьох відсотків річних та 691,01 грн. інфляційних втрат, в зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Сторонами у п. 6.2.2. договору погоджено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасної оплати за фактично отриманий природний газ, і позивачем правомірно нараховані 1486,91 грн. пені.

Оскільки арифметично вірний розмір пені, обрахованої судом в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 1486,91грн, тому вимога позивача про стягнення з відповідача1486,91грн. пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України та приписами п.3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в зв'язку з чим судові витрати у даній справі, які складаються з 1378,0 грн. судового збору, покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 551, 610, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 223, 233 ГК України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут )(61002, м. Харків, вул. Фрунзе, б.21,код 02071180) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р 8 в АБ "Кліринговий дім" м. Київ, МФО 300647, код 39590621) -17 317,11грн. основного боргу, 3% річних в сумі 107,96грн., інфляційних втрат в сумі 691,01грн., пені в сумі 1 486,91грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,0грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_3