КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/2987/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Замкова М.О.

від відповідача: Чеботарьова І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016р. у справі №910/2987/16 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 477122,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Відповідача про стягнення з Відповідача 3% річних в сумі 7790,05 грн., інфляційних втрат в сумі 5347,73 грн. та пені в сумі 108456,57 грн. за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно з договором на розділ природного газу № 14-31-ПР від 30.01.2014р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.03.2016р. задоволено частково позовні вимоги. Рішення суду мотивоване тим, що Відповідачем допущено порушення зобов'язань за договором, а тому вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими. Разом з тим, судом зменшено суму пені до стягнення на підставі ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016р., прийняти нове рішення, яким скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при вирішення питання щодо зменшення пені не зазначено причин зменшення пені. Судом не наведено розрахунку інфляційної складової та 3% річних, за якими суд відхилив доводи Позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 14.06.2016р.

14.06.2016р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав додаткові докази по справі.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

30.01.2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір на розподіл природного газу №14-31-ПР.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору Позивач зобов'язується у 2014 році надати Відповідачу послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів Відповідача або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а Відповідач зобов'язується сплатити вартість послуги в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Відповідно до п.1.3. договору договірні обсяги транспортування природного газу Відповідача ГРМ визначаються в додатку № 1 до договору.

Згідно з п.5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб.м., встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до п.5.4. договору загальна сума договору складається з місячних сум вартості планових обсягів транспортування природного газу ГРМ Позивачем Відповідачу.

Згідно з п.5.5. договору оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється Відповідачем на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений сторонами в договорі. У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період Відповідач проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.5.6 договору у випадку, якщо Відповідач є гарантованим постачальником, то Відповідач здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно з 7.2.1 договору у разі порушення замовником строків оплати, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

Відповідно до п.11.1. договору договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін, з 01.01.2014 р. і діє в частині надання послуг до 31.12.2014 р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання замовником своїх зобов'язань.

Додатковими угодами № 1, № 2 до договору сторони погодили обсяги транспортування природного газу Відповідачу, а також продовжили строк дії договору - до 31.12.2015 р.

На виконання умов договору Позивач за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. надав Відповідачу послуги з транспортування газу газорозподільними мережами на загальну суму 18839677,72 грн., проте, Відповідач свої зобов'язання за договором №14-31-ПР від 30.01.2014р. виконав неналежним чином, оплатив надані послуги з порушенням строку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З встановлених судом обставин вбачається, що між Позивачем та Відповідачем був укладений договір на розподіл природного газу №14-31-ПР. На виконання умов договору Позивачем були надані послуги з транспортування газу газорозподільними мережами, проте, Відповідач надані послуги оплачені з порушенням строку.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність порушення зобов'язань Відповідачем.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1,3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з 7.2.1 договору у разі порушення замовником строків оплати, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день простроченого платежу.

Разом з тим, Відповідач в своєму відзиві просив зменшити розмір пені в зв'язку з тяжким фінансовим станом, а також просив врахувати повне виконання оплати за отримані послуги Позивача. На підтвердження свого клопотання Відповідачем надані звіти про фінансові результати.

Згідно з ст.83 господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п.3.17.4. постанови Пленум Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, перевіривши нарахування пені, здійснені Позивачем та контррозрахунок Відповідача, враховуючи надані Відповідачем документи, які долучені до матеріалів справи, на підтвердження зазначених фактів, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання, підстав прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, поведінки Відповідача, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом обґрунтовано задоволено клопотання Відповідача про зменшення суми пені до суми 54228,29 грн.

Крім того, перевіривши нарахування 3% річних та інфляційних втрат, здійснених Позивачем, а також перевіривши контррозрахунок Відповідача, апеляційний суд погоджується з місцевим судом, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 4491,30 грн. та 3% річних у сумі 5619,23 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.33-34, 43, 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016р. у справі №910/2987/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2016р. у справі №910/2987/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.06.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.Р. Станік

О.О. Хрипун