ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.06.2016 Справа № 920/452/16
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерхім-БТВ", м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання", м. Суми

про стягнення 1256652,65 грн.

Суддя Ю.О. Зражевський

Від представників сторін:

від позивача: Тюрін А.В., довіреність №03 від 20.07.2015

від відповідача: не з'явився

За участю секретаря судового засідання Г.В. Завалій

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по Договору №3/1400082 від 13.05.2014 у сумі 1231419,25 грн., 14312,70 грн. інфляційних збитків, 10920,70 - 3% річних, а всього - 1256652,65 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 29.06.2016 підтримував заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання 29.06.2016 не з'явився, відзив на позовну заяву до суду вчетверте не подав, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте не скористався своїм правом на захист шляхом подання відзиву на позовну заяву та не надав доказів, які б підтверджували поважність та винятковість причин пропуску судового засідання, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

13.05.2014 між Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерхім-БТВ» (постачальником) був укладений Договір №3/1400082, за умовами якого постачальник (позивач) зобов'язувався передати у власність покупця (відповідача), а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити на умовах діючого договору продукцію, яка в подальшому іменується «Товар», ціна, кількісні і якісні характеристики якої викладені у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п.2.1 Договору поставка товару дозволяється узгодженими частинами (партіями), відповідно до специфікацій (партія товару - об'єм поставки, зазначений у специфікації). Постачальник постачає товар автомобільним транспортом на умовах FCA м. Києва, склад постачальника протягом 5-ти календарних днів з моменту надання по телефаксу письмової заявки покупця постачальнику. Інші умови поставки можуть бути зазначені в Специфікаціях до Договору.

При тлумаченні умов поставки мають силу Міжнародні правила інтерпретації торгових термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року. Якщо умови договору суперечать ІНКОТЕРМС-2000 - діють умови даного договору.

Відповідно до п.2.3 Договору датою поставки товару вважається дата передачі товару покупцю, зазначена в товарно-транспортній накладній згідно з умовами поставки, зазначеними в п.2.1 Договору.

Право власності на товар та ризики випадкової загибелі порчі товару переходять від поставщика до покупця в момент поставки товару покупцю, у відповідності до п.2.1 даного Договору (п.2.6 Договору).

Загальну вартість Договору пунктом 3.2 узгоджено в сумі 5 000 000 грн., а додатковою угодою №3 від 14.04.2015 до Договору - в сумі 10 000 000 грн. (з врахуванням податку на додану вартість).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що умови оплати за партію товару зазначаються у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору.

Підставою для направлення рахунку постачальником покупцю є письмова заявка покупця, передана по телефаксу, в якій вказується частина товару згідно до Специфікації Договору.

Договір укладено на строк до 31.12.2015 (п.9.4 Договору).

Отже, за умовами спірного Договору поставка товару передбачалася за рахунок відповідача зі складу позивача. Товар повинен бути переданим у розпорядження покупця завантаженим на наданий покупцем транспортний засіб (за правилами FCA Інкотермс 2000).

Передача-приймання товару по якості передбачалася відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості № П-7, затвердженої постановою Держарбітражу при РМ СРСР від 25.04.1966; а по кількості - відповідно до Інструкції № П-6, затвердженої постановою Держарбітражу при РМ СРСР від 15.06.1965 (п.4. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання по Договору щодо поставки товару виконав належним чином: передав відповідачу, а відповідач прийняв товар, узгоджений Специфікаціями №№ 1-14 до Договору, на загальну суму 3356946,78 грн., що підтверджується видатковими накладними, підписаними повноважними представниками сторін та довіреностями осіб, які отримували товар. Позивач зазначає, що претензій по кількості та по якості переданого товару від відповідача не надходило.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач свої зобов'язання по договору з оплати за отриманий товар виконав частково, сплативши відповідачу лише 2 125 527,53 грн., у зв'язку з чим за останнім станом на 20.04.2016 утворилась заборгованість з оплати за отриманий товар по Договору № 3/1400082 від 13.05.2014, що складає 1 231419,25 грн.

Сума часткової оплати відповідачем товару у розмірі 2 125 527,53 грн., підтверджується відповідними платіжними дорученнями, виписками по рахунку, а також листом відповідача № 44-3/1710 від 18.12.2014, в якому останній погоджувався змінити призначення платежу по платіжному дорученню №14981 від 17.12.2014 у розмірі 585000,00 грн., зарахувавши по Договору №3/1400082 від 13.05.2015 платіж у сумі 94945,73 грн.

Отже, з огляду на зазначене, заборгованість відповідача перед позивачем по Договору №3/1400082 від 13.05.2015 становить 1 231419,25 грн. (3356946,78 грн.-2 125 527,53 грн. =1 231419,25 грн.)

Матеріали справи свідчать про те, що позивач на адресу відповідача направляв претензію №196 від 15.12.2016 з вимогою погасити заборгованість у сумі 1 248664,45 грн. по Договору № 3/1400082 від 13.05.2014. Разом з претензією був надісланий акт звірки взаємних розрахунків.

У відповідь позивач отримав лист № 39-1/20 від 02.02.2016, в якому боржник підтверджував свою заборгованість у розмірі 1248664,45 грн. та пояснював затримку оплати відсутністю грошових коштів. У листі відповідач повідомляв позивача про намір здійснити оплату вказаного боргу у ІІ кварталі 2016 року. При цьому, направлений акт звіряння взаємних розрахунків не повернув.

Згідно з частиною 1. ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Крім того, як встановлено ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих заперечень проти позовних вимог до суду не подав, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1231419,25 грн. боргу за отриманий товар підлягають задоволенню, оскільки зазначена сума боргу підтверджується наявними у справі доказами

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача, інфляційні збитки складають 14 312,70 грн., а саме: 1660,23 грн. за період з 07.2015 по 03.2016 (виходячи з суми боргу 50310,00 грн.), 1461,24 грн. за період з 07.2015 по 03.2016 (виходячи з суми боргу 44280,00 грн.) , 10 692,00 грн. за період з 07.2015 по 03.2016 (виходячи з суми боргу 324000,00 грн. та 499,23 грн. за період з 08.2015 по 03.2016 (виходячи з суми боргу 11610,00 грн.)

Господарський суд перерахувавши суму нарахованих позивачем інфляційних збитків за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1 Інформаційно-аналітичний центр "ЛІГА", ТОВ "ЛІГА: ЗАКОН", 2016 за вказані вище періоди, враховуючи зазначені вище суми заборгованості приходить до висновку, що інфляційні збитки становлять 14666,74 грн.

Проте, господарський суд приймаючи рішення не може виходити за межі позовних вимог, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків підлягають задоволенню у сумі, нарахованій позивачем, а саме - 14312,70 грн.

Згідно розрахунку позивача, 3 % річних становлять 10920,70 грн.

Відповідно до розрахунку господарського суду 3% річних за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1 Інформаційно-аналітичний центр "ЛІГА", ТОВ "ЛІГА: ЗАКОН", 2016, 3% річних складають 11012,07 грн.

Беручи до уваги те, що позивачем до стягнення заявлена менша сума 3% річних, ніж сума, нарахована судом, господарський суд приходить до висновку, що задоволенню підлягають сума 3% річних, що заявлена позивачем, а саме - 10920,70 грн.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 19116,92 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єнання» (вул. Горького, 58, м. Суми,40004, код 05747991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхім-БТВ» (факт. адреса: вул. 40-річчя Жовтня,15-А, м. Київ-39, 03039; юрид. адреса: вул. Шлюзова,4, м. Вишгород, Київська область, 07300, код 32837895) 1 231419,25 грн. боргу, 14 312,70 грн. інфляційних збитків, 10920,70 грн. - 3% річних та 19116,92 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене 02.07.2016.

Суддя Ю.О. Зражевський