ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.06.16р. Справа № 904/3350/16

За позовом міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплове мережі", м. Дніпропетровськ

до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про стягнення 582 300,77 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, 31 887,45 грн. пені, 2 434,13 грн. 3% річних, 2 182,63 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 265 від 12.05.2016 року юрисконсульт

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1-2/1146 від 23.05.2016 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області заборгованості на загальну суму 156 517,73 грн., з яких:

- 151 628,32 грн. заборгованість за спожиту теплову енергію за жовтень, листопад та грудень 2015 року;

- 4 111,43 грн. пеня за загальний період з 17.12.2015 року по 28.01.2016 року;

- 486,61 грн. 3% річних за загальний період з 17.12.2015 року по 19.02.2016 року;

- 291,37 грн. інфляційні втрати за січень 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 080796 про постачання теплової енергії від 15.08.2005 року в частині своєчасної та повної оплати за поставлену теплову енергію за період з 01.10.2015 року по 01.01.2016 року за актами прийому-передачі виконаних робіт:

- за жовтень 2015 року на суму 15 620,99 грн.;

- за листопад 2015 року на суму 110 282,29 грн.;

- за грудень 2015 року на суму 119 253,76 грн.

26.05.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог оскільки за період з 01.01.2016 року по 01.04.2016 року на підставі договору № 080796 про постачання теплової енергії від 15.08.2005 року поставлено теплову енергію на загальну суму 480 954,74 грн., яка також не сплачена відповідачем за наступними актами прийому-передачі виконаних робіт:

- за січень 2016 року на суму 189 125,83 грн.;

- за лютий 2016 року на суму 186 407,77 грн.;

- за березень 2016 року на суму 105 421,14 грн.

Крім того, позивачем нараховані на суму заборгованості 480 954,74 грн.:

- 27 776,02 грн. пеня за загальний період з 18.02.2016 року по 30.04.2016 року;

- 1 947,52 грн. 3% річних за загальний період з 18.02.2016 року по 22.04.2016 року;

- 1 891,26 грн. інфляційні втрати за березень та квітень 2016 року.

Таким чином, загальна суму заявлених позовних вимог 669 087,27 грн., з яких:

- 632 583,06 грн. заборгованість за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року;

- 31 887,45 грн. пеня за загальний період з 17.12.2015 року по 30.04.2016 року;

- 2 434,13 грн. 3% річних за загальний період з 17.12.2015 року по 22.04.2016 року;

- 2 182,63 грн. інфляційні втрати за січень 2016 року, березень та квітень 2016 року.

Також позивач просить суд зміни назву позивача міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" на комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради оскільки рішенням Дніпропетровської міської ради №26/6 від 13.04.2016 року найменування міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" змінено на комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради.

31.05.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з сплатою відповідачем 26.04.2016 року суми боргу у розмірі 50 282,29 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 618 804,98 грн., з яких:

- 582 300,77 грн. заборгованість за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року;

- 31 887,45 грн. пеня за загальний період з 17.12.2015 року по 30.04.2016 року;

- 2 434,13 грн. 3% річних за загальний період з 17.12.2015 року по 22.04.2016 року;

- 2 182,63 грн. інфляційні втрати за січень 2016 року, березень та квітень 2016 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

14.06.2016 року відповідачем надано відзив на позову заяву якою просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат оскільки з жовтня 2015 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області було припинено видаткові операції по всіх рахунках відповідача, в тому числі й за незахищеними видатками бюджету, а також було зупинено проведення платежів за платіжними дорученнями, що призвело до порушення фінансової дисципліни та позбавило можливості здійснювати поточні розрахунки відповідача, чим фактично було створено обставини для зростання заборгованості за договором № 080796 від 15.08.2005 року. Не погоджуючись з блокуванням роботи відповідача, останній подав адміністративний позов до казначейства про визнання протиправними його дій щодо зупинення видаткових операцій по рахунках Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області. 10.06.2016 року за вказаним позовом відкрито провадження в адміністративній справі № 804/3142/16. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про відкриття провадження розгляд справи призначено на 24 червня 2016 року о 10:20. Тобто, відповідач всіма силами намагається поновити операції по всіх рахунках відповідача, задля виконання своїх договірних зобов'язань. Також відповідач просить суд при винесені рішення звернути увагу на те, що Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області є неприбутковою організацією, зобов'язання за договором частково виконано, прострочення виникло не з вини відповідача, а сума пені, 3% річних та інфляційних втрат є значною для відповідача.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2016 року з призначенням її до розгляду на 31.05.2016 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 31.05.2016 року було оголошено перерву до 14.06.2016 року, у судовому засіданні від 14.06.2016 року було оголошено перерву до 29.06.2016 року.

У судовому засіданні 29.06.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.08.2005 року між міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" (далі - енергопостачальна організація, позивач) та Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області (далі - споживач, відповідач) був укладений договір №080796 про постачання теплової енергії (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого за цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Обидві сторони зобов'язуються керуватися цим договором та діючим законодавством (п. 1.2. договору).

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону (175 діб), гаряче водопостачання - протягом 350 діб, технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою, кондиціювання повітря - по мірі необхідності (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору, облік споживання теплової енергії здійснюється за показаннями приладів обліку, встановлених на вводах розрахунковим способом на опалення та гаряче водопостачання вул. Леніна, 24.

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів, або, за згодою сторін будь-яким іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України (п.7.1 договору).

Розрахунковим період є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск - отримання теплової енергії по формі додатку №4 (п.7.2 договору).

Відповідно до п.7.3 договору споживач зобов'язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього договору, по власним платіжним дорученням з зазначенням періоду, за який він сплачує.

Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов'язана направити споживачу не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів (п.7.4 договору).

Відповідно до п.11.1 договору цей договір набуває чинності з дня його підписання. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.11.4 договору).

Згідно з п. 11.5 договору по узгодженню сторін оплата за послуги теплопостачання буде здійснена з 15 серпня 2005 року на підставі свідоцтва про право власності на будівлю.

Позивачем здійснено поставку відповідачу теплової енергії, про що складені акти прийому-передачі виконаних робіт, підписані сторонами за:

- за жовтень 2015 року на суму 15 620,99 грн.;

- за листопад 2015 року на суму 110 282,29 грн.;

- за грудень 2015 року на суму 119 253,76 грн.

- за січень 2016 року на суму 189 125,83 грн.;

- за лютий 2016 року на суму 186 407,77 грн.;

- за березень 2016 року на суму 105 421,14 грн.,

всього за зазначений період на загальну суму 726 111,78 грн.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки №080796 на оплату теплової енергії у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року:

- за жовтень 2015 року від 31.10.2015 року на суму 15 620,99 грн. (рахунок отримано 11.11.2015 року);

- за листопад 2015 року від 30.11.2015 року на суму 110 282,29 грн. (рахунок отримано 08.12.2015року);

- за грудень 2015 року від 31.12.2015 року на суму 119 253,76 грн. (рахунок отримано 11.01.2016 року);

- за січень 2016 року від 31.01.2016 року на суму 189 125,83 грн. (рахунок отримано 10.02.2016 року);

- за лютий 2016 року від 29.02.2016 року на суму 186 407,77 грн. (рахунок отримано 11.03.2016 року);

- за березень 2016 року від 31.03.2016 року на суму 105 421,14 грн. (рахунок отримано 07.04.2016 року).

За зазначений період відповідачем за зазначений період було сплачено за надані послуги теплопостачання у сумі 143 811,01 грн.

Таким чином, заборгованість за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року з урахуванням часткової оплати складає 582 300,77 грн.

Відповідач своєчасно не здійснив розрахунки за спожиту теплову енергію за спірний період, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, що і є причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (пункт 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення п. 7.4 договору, строк оплати теплової енергії за спірний період з жовтня 2015 року по березень 2016 рок включно у сумі 582 300,77 грн. є таким, що настав.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 582 300,77 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 8.2.3 договору в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочки.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню за загальний період з 17.12.2015 року по 30.04.2016 року у сумі 31 887,45 грн. Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені встановлено, що розрахунок здійснено вірно.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних за загальний період прострочки з 17.12.2015 року по 22.04.2016 року у сумі 2 434,13 грн., втрати від інфляції у сумі 2 182,63 грн. за січень, березень та квітень 2016 року включно.

Розрахунок 3% річних та суми втрат від інфляції перевірено судом, позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних здійснено вірно. Таким чином, вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

Щодо заперечень відповідача у зв'язку з складним матеріальним становищем суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України також передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 19 січня 2011 року № 10/224-10 та № 12/63.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд не вбачає, що в даному випадку має місце винятковий випадок, як того вимагає чинне законодавство для зменшення розміру неустойки. Окрім того, відповідачем не надано жодного документу в підтвердження відсутності грошових коштів.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у загальній сумі 618 804,98 грн., з яких 582 300,77 грн. заборгованість за спожиту теплову енергію, 31 887,45 грн. пеня, 2 434,13 грн. 3% річних, 2 182,63 грн. інфляційні втрати.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Так, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року № 928-VIII встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі, а саме: з 1 січня - 1 378 гривень.

Відповідно до позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення, ціна позову у сумі 618 804,98 грн. судовий збір повинен складати 9 282,07 грн. (618 804,98 х 1,5% = 9 282,07). Сума сплаченого позивачем судового збору за платіжними дорученнями № 763 від 20.04.2016 року та № 81 від 24.05.2016 року складає на загальну суму 10 036,31 грн. (а.с. 8, 44 том 1).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума судового збору складає 754,24 грн. (10 036,31 - 9 282,07 = 754,24).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням викладеного, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у сумі 754,24 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 7 688,54 грн. відповідно до платіжного доручення № 81 від 24.05.2016 року, проте позивач до суду з клопотанням про повернення судового збору не звертався.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 9 282,07 грн. покладається на відповідача.

За приписом статті 25 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи (абз. 1 п. 1.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Матеріали справи містять копії рішення Дніпропетровської міської ради № 26/6 від 13.04.2016 року "Про перейменування МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" та затвердження статуту у новій редакції", статуту комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради відповідно до яких змінено найменування комунального підприємства з міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" на комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради.

Керуючись статтями 1, 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області (49600, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, буд. 24, ідентифікаційний код 25843931) на користь комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради (49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 37, ідентифікаційний код 32082770) основний боргу у сумі 582 300,77 грн. пеню у сумі 31 887,45 грн., 3% річних у сумі 2 434,13 грн., інфляційні втрати у сумі 2 182,63 грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 9 282,07 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.07.2016 року.

Суддя ОСОБА_3