РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016Справа №910/7446/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Біотек"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогредіс"

про стягнення 38344,25 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Подколзін О.В. (за дов.)

від відповідача Корнієнко В.С. (за дов.)

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 22.06.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Біотек" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогредіс" про стягнення заборгованості за договором поставки № 22/07/2015-1 від 22.07.2015 в сумі 38344,25 грн., з яких: 27313,90 грн. основна заборгованість, 6522,19 грн. пеня, 2731,39 грн. штраф, 575,00 грн. 3% річних, 1201,77 грн. втрати від інфляції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що він поставив відповідачеві товар, який останній не оплатив у повному обсязі, в зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 27313,90 грн. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач нарахував йому штрафні санкції.

Ухвалою суду від 25.04.2016 порушено провадження у справі № 910/7446/16, розгляд останньої призначено на 26.05.2016

В судовому засіданні 26.05.2016 відповідачем заявлено усне клопотання про оголошення у справі перерви для вирішення спору мирним шляхом, позивач проти задоволення клопотання заперечував.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 26.05.2016 оголошено перерву до 09.06.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва позивач 08.06.2016 подав додаткові документи на виконання вимог суду.

В судовому засіданні 09.06.2016 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, обґрунтовуючи заперечення тим, що він належним чином виконав свої грошові зобов'язання, а саме позивач порушив свої зобов'язання по поставці та вчасно не поставив обумовлену контрагентами кількість товару. На день розгляду справи недопоставленим залишається товар у кількості 497,32 тон.

В судовому засіданні 09.06.2016 оголошено перерву до 22.06.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва 21.06.2016 позивач подав пояснення на відзив до позовної заяви, в яких зазначив, що позивачем поставлено товару на суму 2125813,60 грн., а відповідачем оплачено товару на суму 2098499,70 грн., в зв'язку з чим сума заборгованості за поставлений товар становить 27313,90 грн. Позивач зазначає, що грошові кошти у сумі 1018500,00 грн. були сплачені відповідачем не як аванс, а за фактично поставлений товар. Крім того позивач зазначає про його право при тримання товару, у разі не належного виконання контрагентом грошових зобов'язань.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

22.07.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прогредіс" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Біотек" (продавець) укладено договір поставки № 22/07/2015-1.

Відповідно до п.1.1, 3.1, 3.2 договору, постачальник зобов'язується продати та передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити зерно ячменю, відповідно до умов даного договору. Загальна кількість товару, що продається та передається покупцю постачальником визначається у відповідних додаткових угодах, що є невід'ємною частиною даного договору. Остаточна кількість товару визначається сертифікованим складом визначеним відповідними додатковими угодами, що є невід'ємною частиною даного договору.

Поставка здійснюється на умовах визначених у відповідних додаткових угодах, що є невід'ємною частиною даного договору. Поставка товару здійснюється партіями та оформляється відповідними додатковими угодами. Термін поставки визначається окремо для кожної партії товару, відповідно до додаткових угод до даного договору (п. 5.1, 5.2, 5.3 договору).

Ціна товару постачальником визначається у відповідних додаткових угодах, що є невід'ємною частиною даного договору. Оплата вартості товару, що поставляється відповідно до умов даного договору здійснюється шляхом 100% оплати товару, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку продавця протягом 1 банківського дня з моменту поставки товару покупцем на сертифікований склад, визначення відповідно кількості і якості товару даним складом та надання документів, визначених п. 6.2 даного договору. Сторони допускають можливість проведення розрахунків будь-яким не забороненим законодавством України способом (п. 4.1, 6.1, 6.3 договору).

Згідно п. 7.5 договору, постачальник вправі притримати товар, у разі його часткової оплати до моменту усунення порушення покупцем.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Цей договір вступає в силу з дати підписання його сторонами та діє до виконання ними своїх зобов'язань чи дострокового розірвання договору (п. 9.1 договору).

23.07.2015 сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № 22/07/2015-1, згідно якої постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити вказаний нижче товар у строки і на умовах, передбачених договором поставки та цією додатковою угодою. Постачальник постачає зерно ячменю українського походження у кількості 130 тон, вартістю 3300,00 грн. за 1 тону на загальну суму 429000,00 грн. Базові умови поставки є умови EXW - с. Водяне, Компаніївський район, Кіровоградської області, сертифікований склад: Філія ПАТ "ДПКЗУ" Одеський ЗТ, вул. Хлібна Гавань, 4, м. Одеса. Постачальник передає товар покупцю в термін до 30.07.2015.

На підтвердження факту поставки товару контрагентами були складені, підписані та скріплені печатками видаткові накладні: № 270 від 02.08.2015 на поставку ячменю у кількості 120,32 тон за ціною 3300,00 грн. на суму 397056,00 грн., № 262 від 02.08.2015 на поставку ячменю у кількості 112,68 тон за ціною 3300,00 грн. на суму 371844,00 грн. Загальна вартість товару поставлена за додатковою угодою № 1 становить 768900,00 грн.

23.07.2015 сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки № 22/07/2015-1, згідно якої постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити вказаний нижче товар у строки і на умовах, передбачених договором поставки та цією додатковою угодою. Постачальник постачає зерно ячменю українського походження у кількості 1000 тон, вартістю 3395,00 грн. за 1 тону на загальну суму 339500,00 грн. Базові умови поставки є умови EXW - вул.. Степова, м. Татарбунари, Одеської області, сертифікований склад: Філія ПАТ "ДПКЗУ" Одеський ЗТ, вул. Хлібна Гавань, 4, м. Одеса. Покупець здійснює передоплату на ім'я постачальника у розмірі 1018500,00 грн. Остаточний розрахунок здійснюється відповідно до п. 6.1 договору поставки. Постачальник передає товар покупцю в термін до 31.07.2015.

На підтвердження факту поставки товару контрагентами були складені, підписані та скріплені печатками видаткові накладні: № 249 від 24.07.2015 на поставку ячменю у кількості 300 тон за ціною 3395,00 грн. на суму 1018500,00 грн., № 254 від 25.07.2015 на поставку ячменю у кількості 99,68 тон за ціною 3395,00 грн. на суму 338413,60 грн. Загальна вартість товару поставлена за додатковою угодою № 2 становить 1356913,60 грн.

За двома додатковими угодами позивач поставив відповідачеві товару на суму 2125813,60 грн. Будь-яких заперечень щодо отримання товару по вищезазначеним видатковим накладним відповідачем не надано.

Позивачем були виставлені рахунки відповідачу на оплату товару: № 54 від 24.07.2015 за 300 тон ячменю, вартістю 3395,00 грн. за 1 тону, на загальну суму 1018500,00 грн., № 60 від 28.07.2015 за 206,06 тон ячменю, вартістю 3395,00 грн. за 1 тону, 13,94 тон ячменю, вартістю 3300,00 грн. за 1 тону, на загальну суму 745575,70 грн., № 69 від 03.08.2015 за 112,68 тон ячменю, вартістю 3300,00 грн. за 1 тону, на суму 371844,00 грн.

На підтвердження факту часткової оплати поставленого товару до матеріалів справи надано платіжні доручення: № 102 від 24.07.2015 на суму 570000,00 грн. з призначенням платежу: часткова оплата ячменю згідно рахунку № 54 від 24.07.2015, № 510 від 24.07.2015 на суму 46000,00 грн. з призначенням платежу: часткова оплата ячменю згідно рахунку № 54 від 24.07.2015, № 513 від 28.07.2015 на суму 202500,00 грн. з призначенням платежу: часткова оплата ячменю згідно рахунку № 54 від 24.07.2015, № 108 від 03.08.2015 на суму 200000,00 грн. з призначенням платежу: остаточна оплата ячменю згідно рахунку № 54 від 24.07.2015, № 110 від 03.08.2015 на суму 480000,00 грн. з призначенням платежу: часткова оплата ячменю згідно рахунку № 60 від 03.08.2015, № 111 від 05.08.2015 на суму 60000,00 грн. з призначенням платежу: часткова оплата ячменю згідно рахунку № 60 від 03.08.2015, № 115 від 06.08.2015 на суму 39000,00 грн. з призначенням платежу: часткова оплата ячменю згідно рахунку № 60 від 03.08.2015, № 526 від 06.08.2015 на суму 1000,00 грн. з призначенням платежу: часткова оплата ячменю згідно рахунку № 60 від 03.08.2015, № 533 від 13.08.2015 на суму 165575,70 грн. з призначенням платежу: часткова оплата ячменю згідно рахунку № 60 від 03.08.2015, № 118 від 12.08.2015 на суму 300000,00 грн. з призначенням платежу: часткова оплата ячменю згідно рахунку № 69 від 03.08.2015, № 534 від 13.08.2015 на суму 34424,00 грн. з призначенням платежу: остаточна оплата ячменю згідно рахунку № 69 від 03.08.2015. Загальна сума оплачених відповідачем коштів складає 2098499,70 грн. Дана сума оплати підтверджується поданими до матеріалів справи меморіальними ордерами та банківськими виписками.

В матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків, який підписаний та скріплений печатками сторін, з якого вбачається на 31.08.2015 року заборгованість відповідача становить 27313,90 грн.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд встановив, що додатковою угодою № 2 від 23.07.2015 було передбачено попередню оплату за товар у сумі 1018500,00 грн. при обов'язку позивача поставити товар до 31.07.2015. Рахунок на оплату був виставлений 24.07.2015, однак сума у розмірі 1018500,00 грн. повністю була сплачена 03.08.2015. Позивач не поставив у строк, визначений додатковою угодою № 2 весь узгоджений об'єм товару, в зв'язку з простроченням відповідача.

Відповідно до ст. 613 ЦК України Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно ст. 594 ЦК України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо поставленого за додатковою угодою № 1 товару, він був поставлений з порушенням строку, визначено сторонами в додатковій угоді, тобто не до 30.07.2015, а 02.08.2015. Однак, п. 6.1 договору передбачено здійснення 100% оплати поставленого товару протягом 1 банківського дня з моменту поставки. Отже поставлений 02.08.2015 товар повинен бути оплачений відповідачем 03.08.2015, отже з 04.08.2015 відповідач є таким, що прострочив виконання свого грошового зобов'язання. Відповідач здійснював оплати даного товару протягом 03.08.2015 по 13.08.2015. Отже частина коштів була сплачена з порушенням строків, визначених сторонами у договорі.

Згідно ст. 689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідач частково оплатив вартість поставленого йому товару, в зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 27313,90 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № 22/07/2015-1 від 22.07.2015 року у відповідача перед позивачем в сумі 27313,90 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, позовні вимоги на суму 27313,90 грн. визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача 6522,19 грн. пені, 2731,39 грн. штрафу, 575,00 грн. 3% річних, 1201,77 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Так, згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2 договору, у випадку несвоєчасної оплати вартості товару або окремої партії, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого обсягу за кожний день прострочення.

Позивач надав розрахунок пені на суму 6522,19 грн. за період з 04.08.2015 по 03.02.2016, з яким суд погоджується та вважає його правильним та обгрунтованим.

Відповідно до п. 7.4 договору, за односторонню відмову від виконання своїх зобов'язань протягом дії даного договору постачальник та покупець сплачує штраф у розмірі 10% від вартості товару, що мав бути поставлений чи мав бути оплачений.

До матеріалів справи надано докази часткового виконання відповідачем своїх зобов'язань. Крім того, з пояснень відповідача суд вбачає, що відповідач не мав наміру відмовлятись в односторонньому порядку від виконання своїх зобов'язань за договором. А тому відсутні підстави для застосування штрафу, передбаченого договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач надав до матеріалів справи розрахунок 3% річних за період з 04.08.2015 по 03.02.2016 на суму 575,00 грн., та розрахунок втрат від інфляції за період з серпня 2015 по березень 2016 на суму 1201,77 грн., з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим, а розраховані суми такими, що підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогредіс" (04176, місто Київ, вулиця Електриків, будинок 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Біотек" (04050, місто Київ, вулиця Глибочицька, будинок 17 літера 1А, корпус 2, ) суму основного боргу в розмірі 27313 (двадцять сім тисяч триста тринадцять) грн. 90 коп., пеню в розмірі 6522 (шість тисяч п'ятсот двадцять дві) грн. 19 коп., 3% річних у розмірі 575 (п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 00 коп., втрати від інфляції у розмірі 1201 (одна тисяча двісті одна) грн.. 77 коп. та судовий збір в розмірі 1279 (одна тисяча двісті сімдесят дев'ять) грн. 84 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.06.2016

Суддя І.В. Усатенко