ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року Справа № 912/1265/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Джихур О.В.,

при секретарі Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 14-137 від 13.05.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 10 від 04.01.2016 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2016 року у справі №912/1265/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради

про стягнення 8 583 445,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2016р. у справі №912/1265/16 (суддя Макаренко Т.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основний борг в сумі 3 533 514,30 грн., пеню в сумі 684 772,18 грн., три відсотки річних в сумі 113 375,48 грн., втрати від інфляції в сумі 1 737 841,25 грн., а також судовий збір в сумі 101 301,81 грн.

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати в частині , якою відмовлено у стягненні 684772,18грн.пені.

Посилається на те, що відповідно до матеріалів справи розмір неустойки значно менше розміру збитків, а тому застосування ст.83 ГПК України є неправомірним.

В судовому засіданні 22.06.16р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та КП ОМР "Теплокомуненерго" (Покупець) 18.12.13 укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1386/14-БО-18 (далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю природний газ, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), в обсязі і на умовах цього Договору. (а.с. 14-19)

Відповідно до п. 3.4 Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язався надавати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язався повертати покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна газу узгоджена між сторонами в розділі 5 Договору та визначено, що ціна за 1000 куб. м природного газу становить 3 459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб. м - 3823,78 грн., крім того ПДВ - 17% - 650,04 грн., всього з ПДВ - 4 473,82 грн. Загальна вартість Договору складається із сум вартості місячних поставок газу.

Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1. Договору).

Строк дії Договору встановлено з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками, і до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11 Договору). Зазначені вище та інші умови Договору узгоджені між сторонами шляхом підписання останньої сторінки Договору представниками Продавця і Покупця, які скріплено печатками обох сторін Договору.

До Договору сторонами неодноразово вносилися зміни шляхом підписання Додаткових угод. Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 31.01.2014 в п. 1.2. Договору зазначено, що газ, що продається за цим Договором використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями ( далі - споживачами Покупця). Також у пункт 5.2. Договору внесено зміни, відповідно до яких з 01 січня 2014 року до сплати за 1000 куб. м природного газу - 2783,96 грн., крім того ПДВ - 20% - 556,79 грн., всього з ПДВ - 3 340,75 грн. Також цією Додатковою угодою внесено зміни в реквізити Продавця. (а.с. 20)

Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 30.04.2014 з 01.04.14 до сплати за 1000 куб. м природного газу - 4387,40 грн., крім того ПДВ - 20% - 877,48 грн., всього з ПДВ - 5264,88 грн. ( а.с. 21)

Відповідно до Додаткової угоди № 3 від 23.05.2014 з 01.05.14 до сплати за 1000 куб. м природного газу - 5173,48 грн., крім того ПДВ - 20% - 1034,70 грн., всього з ПДВ - 6208,18 (а.с. 22)

Відповідно до Додаткової угоди № 4 від 15.09.2014 з 01.09.14 до сплати за 1000 куб. м природного газу - 5338,18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1067,64 грн., всього з ПДВ - 6405,82 (а.с. 23)

Відповідно до Додаткової угоди № 5 від 10.11.2014 з 01.11.14 до сплати за 1000 куб. м природного газу - 5568,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1113,74 грн., всього з ПДВ - 6682,44 (а.с. 24)

Позивач, на виконання умов договору, передав відповідачу за період січень - квітень 2014 року та жовтень - грудень 2014р. природний газ на загальну суму 16438451,05грн., що підтверджується актами приймання-передачі, підписаними обома сторонами та скріпленими печатками підприємств (арк. с. 25-31).

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач, в порушення умов договору, за поставлений природний газ розрахувався частково, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 4761314,30 грн.

Оскільки відповідачем умови договору щодо сплати отриманого природного газу виконані несвоєчасно, позивач, окрім основного боргу, звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача пені в сумі 1 369 544,35 грн, 3% річних в сумі 147 282,94 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 305 303,76 грн.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Позивачем, під час розгляду справи судом першої інстанції надано докази погашення заборгованості в сумі 1227800,00грн. (платіжне доручення 3 11 від 26.11.2015р. (а.с.65)), внаслідок чого суму основної заборгованості зменшилась до 3533514,30грн.

Оскільки відповідачем не надано доказів здійснення своєчасного розрахунку за поставлений газ, висновки суду про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 3533514,30грн. ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають приписам ст.526 ЦК України, ст.173,193 ГК України та умовам договору.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Для застосування санкцій, передбачених договором купівлі продажу природного газу та наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату вартості природного газу було здійснено з порушенням порядку і строків, визначених договором про організацію взаєморозрахунків.

У п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р.

Позивач надав розрахунок 3% річних у розмірі 147282,94грн. та інфляційних втрат у сумі 2305303,76 грн.

Але, як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови КМУ № 20 від 11.01.2005 між головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, фінансовим управлінням Олександрійської міської ради, управлінням житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради, комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради та НАК "Нафтогаз України" укладено договір від 19.11.2015 № 7/375 - про організацію взаєморозрахунків, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з центрального водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися або погоджувалися органами державної влади або місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року № 30. ( а.с. 66-69)

Пунктом 17 договору про організацію взаєморозрахунків сторони визначили, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмету договору.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що, укладаючи договір від 19.11.2015 № 7/375 на виконання постанови КМУ № 30 від 29.01.2014, сторони змінили порядок та спосіб виконання зобов'язання, а тому для застосування санкцій, передбачених договором поставки природного газу та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, договір про організацію взаєморозрахунків № 7/375 укладено 19.11.2015, та на виконання умов Договору № 7/375-в від 19.11.2015 відповідачем перераховано на рахунок позивача кошти у сумі 1 227 800,00 грн. для погашення заборгованості за природний газ згідно за Договором №1386/14-БО-18 від 18.12.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 11 від 26.11.2015, правильна сума боргу, на яку нараховуються інфляційні втрати та 3% річних за грудень 2014 становить 3 533 514,30 грн.

Суми втрат від інфляції та періоди їх нарахування визначені судом першої інстанції правильно, з урахуванням розяснень, викладених у п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", на підставі чого правомірно задоволено позовні вимоги в цій частині за період з лютого 2014р. по листопад 2015 року включно у розмірі 173841,25грн.

Господарським судом також правомірно було перераховано суму 3% річних, внаслідок чого за період з 15.02.2014 по 16.12.2015р. обґрунтовано стягнуто з відповідача 113375,48 грн.,

Згідно ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня в розмірі 1369544,35 грн. за період з 19.02.2014р. по 16.12.2015р.

У відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах ВГСУ №904/10100/13 від 02.07.2014р., № 904/6410/15 від 12.01.2016р., № 904/6405/15 від 12.01.2016р.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. (із змін. і доп.) Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 95%.

Господарський суд задовольнив клопотання частково та зменшив розмір пені на 50%.

Апеляційний суд вважає висновок господарського суду про стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 50% від заявленої суми пені, а саме: в сумі 684772,18грн. правомірним, оскільки тяжкий фінансовий стан відповідача підтверджується статистичною фінансовою звітністю за 2014 та 2015 роки та довідкою про заборгованість за податковими зобов'язаннями, відповідно до якої заборгованість по податках станом на 01.04.2016 становить 7 901 713,41 грн. ( копії фінансової звітності і довідка (а.с. 60 - 64)). Станом на 01.04.2016 заборгованість перед КП "Теплокомуненерго" категорії споживачів теплової енергії становить "населення" складає 37 592 966,64 грн. У складі споживачів теплової енергії Відповідача категорія "населення" складає 96 %.

Крім того, ступінь виконання зобов'язань за договором № 1386/14-БО-18 становить 78%.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до матеріалів справи розмір неустойки значно менше розміру збитків, а тому застосування ст.83 ГПК України є неправомірним, необґрунтовані, оскільки доказів наявності та розміру збитків позивач не надав.

Інші доводи апеляційної скарги не приймаються судом до уваги, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2016 року у справі №912/1265/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя О.В. Джихур

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 23.06.2016 року.