КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2016 р. Справа№ 911/3379/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом):

не з'явились

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом):

Тітова Ю.О. - дов. б/н від 20.04.2016р.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" на рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2015р.

у справі № 911/3379/15 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альже"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Птахофабрика Київська"

про стягнення 522 931, 81 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Птахофабрика Київська"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альже"

про стягнення 138 437, 05 грн.

В судовому засіданні 22.06.2016р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Альже» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» про стягнення 522 931, 81 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором постачання товару №ДП/21 від 24.04.2015р. щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару, а тому просив стягнути з відповідача 460 000, 00 грн. заборгованості, 461, 81 грн. інфляційних втрат, 59 495, 23 грн. пені, 2 974, 77 грн. 3% річних.

25.08.2015р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альже" про стягнення 138 437,05 грн.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом вказував на те, що згідно видаткової накладної №62 від 08.05.2015р. позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) поставив кукурудзу в кількості 80,98 тон (80980 кг) на загальну суму 271 283,00 грн. Залишок кукурудзи визначений в специфікації №1 від 24.04.2015р. в кількості 219,02 тон (219020 кг) на загальну суму 729 217,00 грн. своєчасно та в повному обсязі поставлений не був, у зв'язку з чим просить стягнути з ТОВ «Альже» за порушення виконання зобов'язання щодо поставки товару, визначеного специфікацією № 1 від 24.04.2015р. (зерна кукурудзи) неустойку в сумі 138 437,05 грн., враховуючи, що граничним днем поставки згідно підписаної специфікації №1 визначено 03.05.2015р.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.10.2015р. у справі № 911/3379/15 первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альже" 59495, 23 грн. пені, 2 974,77 грн. 3% річних та 15 389,74 грн. витрат по сплаті судового збору.

В частині стягнення 445 000,00 грн. основного боргу провадження у справі за первісним позовом припинено.

В частині вимог про стягнення 461, 84 грн. інфляційних втрат первісний позов залишено без розгляду.

В решті вимог первісного позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального та матеріального права, рішення прийнято з неправильним з'ясуванням фактичних обставин справи, оскільки судом не було в повному обсязі з'ясовано обставини щодо порушення позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) своїх зобов'язань щодо поставки товару та відповідно застосування до нього відповідальності за порушення термінів поставки наведеного в специфікації товару.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Самсін Р.І., Гончаров С.А.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015р. у зв'язку з припиненням повноважень судді Самсіна Р.І. сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду.

16.01.2016р. від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній заперечував проти доводів відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

17.02.2016р. від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) на виконання вимог суду надійшов обґрунтований розрахунок суми боргу.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції склад колегії суддів змінювався, у відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався, останній раз на 22.06.2016р.

22.06.2016р. електронною поштою від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) в судовому засіданні апеляційної інстанції 22.06.2016р. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в судове засідання апеляційної інстанції 22.06.2016р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився.

Оскільки явка в судове засідання представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) обов'язковою не визнавалась, позивачем за первісним позовом на загальних підставах не доведено неможливість заміни свого представника на іншого представника, та неможливість направлення іншого представника в судове засідання 22.06.2016р., зважаючи на відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Звертаючись з позовом до суду, позивач за первісним позовом зазначав про порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором постачання товару № ДП/21 від 24.04.2015р. щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару.

При цьому, в обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом вказував на те, що згідно видаткової накладної №62 від 08.05.2015р. позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) поставив кукурудзу в кількості 80,98 тон (80980 кг) на загальну суму 271 283,00 грн. Залишок кукурудзи визначений в специфікації №1 від 24.04.2015р. в кількості 219,02 тон (219020 кг) на загальну суму 729 217,00 грн. своєчасно та в повному обсязі поставлений не був, у зв'язку з чим просить стягнути з ТОВ «Альже» за порушення виконання зобов'язання щодо поставки товару, визначеного специфікацією № 1 від 24.04.2015р. (зерна кукурудзи) неустойку в сумі 138 437,05 грн., враховуючи, що граничним днем поставки згідно підписаної специфікації №1 визначено 03.05.2015р.

Судом встановлено, що 24.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альже» (позивач за первісним позовом, постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» (відповідач за первісним позовом, покупець за договором) укладено договір №ДП/21 постачання товару, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується протягом дії договору передавати у власність покупцю сировину для виробництва комбікормів (надалі - товар), у кількості та асортименті згідно до підписаних сторонами специфікацій або видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору загальна вартість цього Договору визначається відповідно до вартості товару, поставленого згідно з підписаними Сторонами Специфікаціями або видатковими накладними.

Пунктом 2.4. договору сторони погодили, що товар поставляється в кількості, що зазначається в підписаних сторонами Специфікаціях або видаткових накладних.

Згідно п. 2.7. договору датою постачання товару вважається дата зазначена у відповідній видатковій (товарно-транспортній) накладній.

Відповідно до п.2.10 договору постачання товару здійснюється Постачальником у строки, узгоджені Сторонами у підписаних Специфікаціях або відповідно до дат, вказаних у видаткових накладних.

Ціна товару, що постачається, визначається сторонами у видаткових накладних або у підписаних специфікаціях (п. 4.2. договору).

Розрахунки здійснюються покупцем за кожну партію товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 7 календарних днів з моменту постачання, якщо інше не визначено у підписаних сторонами специфікаціях (п.4.1 договору).

Пунктом 5.3 договору передбачено, що за несвоєчасну поставку товару Постачальник сплачує Покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення від суми поставки за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 5.4. договору у випадку несвоєчасної оплати прийнятого товару, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Даний договір, згідно п. 9.1., набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх за даним договором.

Відповідно до умов договору сторонами підписано специфікацію № 1 до договору, відповідно до якої погоджено асортимент товару, ціну за одиницю товару, його кількість, а також строк постачання: з 25 квітня по 03 травня 2015р.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема з договорів та правочинів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За своєю правовою природою договір № ДП/21 від 24.04.2015р. є договором поставки.

В силу вимог ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України відносить обов'язок оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до:

- видаткової накладної №62 від 08.05.2015р., ТТН №99 від 08.05.2015р. та ТТН №100 від 08.05.2015р. Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар в кількості 80 тон 98кг зерна кукурудзи на загальну суму 271 283, 00 грн., товар отримано 08.05.2015р., граничний строк оплати 15.05.2015р.;

- видаткової накладної №65 від 14.05.2015р. та ТТН№102 від 14.05.2015р. Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар в кількості 37 тон 52 кг зерна пшениці на загальну суму 129 144, 00 грн., товар отримано 14.05.2015р., граничний строк оплати 21.05.2015р.;

- видаткової накладної №73 від 22.05.2015р. та ТТН №110 від 22.05.2015р. Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар в кількості 37 тон 96 кг зерна пшениці на загальну суму 127 166, 00 грн., товар отримано 22.05.2015р., граничний строк оплати 29.06.2015р.;

- видаткової накладної №78 від 05.06.2015р. та ТТН №122 від 04.06.2015р. Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар в кількості 37 тон 980 кг зерна пшениці на загальну суму 121 536, 00 грн., товар отримано 05.06.2015р., граничний строк оплати 12.06.2015р.;

- видаткової накладної №82 від 10.06.2015р. та ТТН №124 від 10.06.2015р. Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар в кількості 36 тон 900кг зерна пшениці та ТТН №125 від 10.06.2015р. - товар в кількості 36 тон 900 кг зерна пшениці, що разом становить 73,06 тон на загальну суму 230 139,00 грн., товар отримано 10.06.2015р., граничний строк оплати 17.06.2015р.;

- видаткової накладної №86 від 13.06.2015р. та ТТН №129 від 11.06.2015р. Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар в кількості 45 тон зерна пшениці на загальну суму 137 250, 00 грн., товар отримано 13.06.2015р., граничний строк оплати 20.06.2015р.;

- видаткової накладної №87 від 14.06.2015р. та ТТН № 130 від 11.06.2015р. Постачальник поставив, а Покупець прийняв товар в кількості 28 тон 280кг зерна пшениці на загальну суму 86 254, 00 грн., товар отримано 14.06.2015р., граничний строк оплати 21.06.2015р.

Вищезазначені видаткові накладні оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення «Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку» затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 1995р. № 88 щодо зазначення обов'язкових в них реквізитів, а саме: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ; назву документа(форми); дату і місце складення документа; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі); посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші данні, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Всього на виконання умов договору постачання позивачем за первісним позовом було поставлено, а відповідачем за первісним позовом отримано товар на загальну суму 1103072,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, довіреностями, що видані відповідачем на отримання товару (належним чином завірені копії видаткових та товарно-транспортних накладних наявні в матеріалах справи).

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) вказував на те, що за умовами укладеного Договору Постачальником було поставлено відповідно до видаткової накладної №62 від 08.05.2015р. кукурудзу в кількості 80,98 тон на загальну суму 271 283, 00 грн., як було визначено в специфікації №1. Після чого, представник Покупця (в особі менеджера з закупівель Макарова Андрія Миколайовича) в телефонному режимі повідомив про необхідність зупинення поставки кукурудзи та поставку іншого виду сировини для виробництва комбікормів, а саме пшениці, у зв'язку з тим, що у відповідний проміжок часу швидко змінювалась ціна на кукурудзу. Також, позивачем за первісним позовом надано обґрунтовані пояснення та підтверджуючі матеріали стосовно зміни цін на вказаний вид сировини (кукурудзу).

Матеріалами справи підтверджується факт поставки зерна пшениці саме за Договором і такі поставки були прийняті Покупцем без зауважень та частково оплачені.

Прийняття за Договором (без складення окремої специфікації) іншого виду продукції та її часткова оплата, при цьому без зауважень та вимог щодо необхідності поставки кукурудзи, свідчить про фактичне погодження сторонами інших умов поставки.

Про факт прийняття товару за Договором на підставі вищенаведених накладних свідчить підписання таких накладних представником відповідача та посилання у всіх накладних на те, що поставка відбувалась на підставі Договору постачання товару № ДП/21 від 24.04.2015р.

Статтею 672 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитись від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

З матеріалів справи вбачається, що Покупець, отримавши від Продавця партію товару за видатковою накладною №62 від 08.05.2015року на суму 271 283, 00 грн. з ПДВ, провів його фактичну та повну оплату лише 26.05.2015р., тобто з простроченням строку оплати на 11 днів та в подальшому отримував товар - пшеницю без зауважень та вимог про поставку кукурудзи, і проводив оплату відповідного товару, що свідчить про фактичне погодження сторонами інших умов поставки в межах Договору.

Відповідно до ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Статтею 688 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Однак, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) не скористався наданими вищенаведеними нормами законодавства правами, протягом тривалого часу не зазначав про порушення умов специфікації № 1 та не заявляв про потребу в поставці зерна кукурудзи, натомість без зауважень прийняв інший товар за Договором (без укладення додаткової специфікації), що свідчить про фактичне погодження сторонами інших умов поставки за Договором.

З вищенаведеного вбачається, що позивач за первісним позовом поставив, а відповідач за первісним позовом отримав товар на загальну суму 1 103 072,00 грн. без будь-яких зауважень щодо кількості, якості чи інших умов поставки.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши умови договору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем за первісним позовом було належним чином виконано взяті на себе зобов'язання за договором щодо поставки товару на загальну суму 1103072, 00 грн.

Про належне виконання позивачем за первісним позовом своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача за первісним позовом претензій та повідомлень про порушення продавцем умов договору щодо поставки товару.

Однак, всупереч умовам договору, відповідач за первісним позовом за поставлений товар розрахунок належним чином не провів, лише частково оплатив отриманий товар, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 460 000, 00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що розрахунки здійснюються покупцем за кожну партію товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 7 календарних днів з моменту постачання, якщо інше не визначено у підписаних сторонами специфікаціях.

Оскільки товар на загальну суму 1 103 072,00 грн. був належним чином поставлений позивачем за первісним позовом та прийнятий відповідачем за первісним позовом, що підтверджується наявними у справі видатковими накладними, то у відповідності до п. 4.1. договору поставки строк його оплати на момент звернення позивача з даним позовом до суду настав.

Таким чином, оскільки відповідачем за первісним позовом отримано товар на підставі Договору за наведеними в позові видатковими накладними і такий товар своєчасно та в повному обсязі не був оплачений, позовні вимоги за первісним позовом правомірні і обґрунтовані.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем за первісним позовом була сплачена заборгованість в повному обсязі.

Зокрема, згідно наданих сторонами банківських виписок відповідачем всього сплачено 1 103 072, 00 грн., з яких після подання позову - 445 000, 00 грн.

Відповідно до п. 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Оскільки сплата заборгованості в сумі 445 000, 00 грн. відбулась після подання позову, який подано 03.08.2015р. згідно штампу канцелярії Господарського суду Київської області, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 445 000, 00 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України та про відмову в позові в решті заявленої частини основного боргу (15 000, 00 грн.), оскільки відповідна заборгованість на момент подання позову була відсутня.

В той же час, з наданих позивачем розрахунку позову та банківських виписок про сплату відповідачем боргу, вбачається, що товар оплачувався частинами з простроченнями платежів, що є підставою для застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання, у зв'язку з чим позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення 59 495, 23 грн. пені, 461, 81 грн. інфляційних втрат та 2 974, 77 грн. 3% річних.

Відповідно до п. 5.4. договору у випадку несвоєчасної оплати прийнятого товару, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначено в статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частинами 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, здійснивши перевірку наданих позивачем за первісним позовом розрахунків пені та 3% річних, за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.», погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом 59 495, 23 грн. пені та 2 974, 77 грн. 3% річних, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги про стягнення 461, 81 грн. інфляційних втрат колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідні нарахування інфляційних втрат проведені позивачем за первісним позовом, як зазначено в розрахунку, за червень 2015р. на суму 460 000, 00 грн., існування якої протягом всього місяця та період нарахування з наданого позивачем за первісним позовом розрахунку встановити не можливо.

Згідно п. 4.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно п. 2.3. постанови пленуму від 26.12.2011р. №18, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем за первісним позовом, в тому числі на вимогу суду, не надано обґрунтований розрахунок інфляційних втрат, з наявного у позові розрахунку не можливо перевірити його правильність, що перешкоджає вирішенню спору, однак може бути усунуто в майбутньому, місцевий господарський суд правомірно залишив позов в частині стягнення 461, 84 грн. інфляційних втрат без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо фактичного виконання сторонами зобов'язань за Договором, в тому числі взаємне погодження інших умов поставки, та враховуючи, що відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) не обґрунтовано та не зазначено потреби в поставці саме зерна кукурудзи, натомість прийнято інше виконання Договору, як належне, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування до позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) відповідальності за порушення термінів поставки наведеного в специфікації товару згідно п. 5.3. спірного договору та стягнення 138 437, 05 грн. неустойки за період з 04.05.2015р. по 25.08.2015р., відповідно відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.

Колегією суддів також прийнято до уваги, що позивач за зустрічним позовом не звертався до відповідача за зустрічним позовом з вимогою про передання кількості товару, що не вистачає, не відмовився від отриманого товару в кількості 80,98 тон та оплатив отриманий товар, не пред'явив претензії відповідно до п.7.1 договору, не оскаржує рішення в частині стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору та сплатив присуджені за рішенням суду кошти в повному обсязі.

Крім того, позивач за первісним позовом просить стягнути з ТОВ «Птахофабрика «Київська» витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 5 000, 00 грн., та витрати на проїзд у відрядження з м. Суми до м. Києва (з метою прибуття на виклик суду в судові засідання 26.08.2015р. та 06.10.2015р. в сумі 400,00 грн. вартості квитків на автобус).

Згідно ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В силу вимог ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Згідно п. п.6.2., 6.3., 6.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 судовим експертам, перекладачам, іншим особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень, відшкодовуються: вартість проїзду до місця виклику і назад залізничним, автомобільним, водним і повітряним транспортом; страхові платежі за державне страхування на транспорті, вартість попереднього продажу проїзних документів, проїзд автомобільним транспортом (крім таксі) до залізничної станції, аеропорту, якщо вони знаходяться за межами населеного пункту; найом жилого приміщення; добові в розмірах, встановлених законодавством про службові відрядження; судовому експерту відшкодовуються також витрати, пов'язані з дослідженням об'єкта судової експертизи, якщо останній знаходиться в іншому населеному пункті, ніж експертна установа (або експерт проживає в іншому населеному пункті), і не може бути доставлений до цієї установи (або експерту). В усіх зазначених випадках відшкодуванню підлягає мінімальна вартість проїзду та мінімальна (для населеного пункту, в якому знаходиться господарський суд) вартість проживання в готелі. Документально підтверджені відомості про таку вартість та про фактичні витрати на проїзд і проживання подаються заінтересованими особами.

Витрати, пов'язані з викликом до суду, відшкодовуються після виконання судовими експертами, перекладачами та іншими особами своїх обов'язків у розмірі, що визначається у рішенні господарського суду.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між позивачем та адвокатом ОСОБА_4 на момент розгляду справи в суді першої інстанції підтверджуються договором про надання правових послуг адвоката від 09.07.2015р., належним чином завірена копія наявна в матеріалах справи (а. с. 74, т. 1).

На виконання умов даного договору, позивачем за первісним позовом сплачено 5 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 543111 від 09.07.2015р., належним чином завірена копія наявна в матеріалах справи (а.с.76, т.1).

У матеріалах справи також міститься належним чином завірена копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 601від 24.11.2011р., згідно якого ОСОБА_4 має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.75, т.1).

На підтвердження витрат на оплату проїзду позивачем за первісним позовом долучено до матеріалів справи два квитки на загальну суму 400, 00 грн. (а.с.164, 205, т. 1).

Таким чином, за первісним позовом підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору, на послуги адвоката та на проїзд пропорційно розміру задоволених позовних вимог (в тому числі з суми основного боргу, сплаченої після подання позову, оскільки відповідні неправильні дії відповідача змусили позивача звернутись до суду).

Таким чином, з відповідача за первісним позовом підлягають відшкодуванню на користь позивача за первісним позовом 15 389, 74 грн. судових витрат пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом не підлягають відшкодуванню у зв'язку з відмовою в його задоволенні.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення від 21.10.2015р.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" на рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2015р. у справі № 911/3379/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.10.2015р. у справі № 911/3379/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/3379/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв