УХВАЛА

30.06.2016Справа № 910/30993/15

За скаргою Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління

юстиції у м. Києві

У справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Артма»

до Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

про стягнення 1 042 408,93 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Дзера С.М. - по дов. № 222-1 від 16.09.2015

від ВДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/30993/15 від 19.01.2016 повністю задоволенні позовні вимоги та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артма» 1 042 408,93 грн. основного боргу, 15 636,13 грн. витрат по сплаті судового збору.

05.02.2016 на виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/30993/15 від 19.01.2016 було видано відповідний наказ.

10.06.2016 на адресу суду надійшла скарга відповідача на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, відповідно до якої просить суд

- відновити строк на подання скарги на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з винесення постанов від 23.05.2016 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дії в розмірі 250,72 грн. та виконавчого збору в розмірі 57 804,50 грн. у виконавчому провадженні № 51091807;

- визнати дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з винесення постанови від 23.05.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 57 804,50 грн. у виконавчому провадженні № 51091807 - незаконними;

- визнати недійсною постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 23.05.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 57 804,50 грн. у виконавчому провадженні № 51091807;

- визнати дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з винесення постанови від 23.05.2016 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дії в розмірі 250,72 грн. у виконавчому провадженні № 51091807 - незаконними;

- визнати недійсною постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 23.05.2016 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дії в розмірі 250,72 грн. у виконавчому провадженні № 51091807.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/30993/15 від 10.06.2016 розгляд скарги призначено на 23.06.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/30993/15 від 10.06.2016 розгляд скарги відкладено на 30.06.2016.

Скаржник (відповідач) вимоги скарги в судовому засіданні 30.06.2016 підтримав повністю.

ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві в судове засідання 30.06.2016 представника не направив, вимог ухвал суду від 10.06.2016 та від 23.06.2016 не виконав.

Позивач в судове засідання 30.06.2016 не з'явився.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника скаржника, Господарський суд міста Києва встановив:

Згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень № 496 від 09.03.2016, № 542 від 16.03.2016, № 1685 від 24.03.2016, № 627 від 06.04.2016 та № 652 від 12.04.2016 вбачається, що відповідачем на рахунок позивача сплачено борг згідно рішення Господарського суду міста Києва № 910/30993/15 від 19.01.2016 в загальному розмірі 480 000,00 грн., залишок заборгованості склав 578 045,06 грн.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Частиною 1 п. 1 статті 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 3 Закону примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Артма» звернулось до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі № 910/30993/15 від 12.05.2016.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

16.05.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП № 51091807 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/30993/15 від 05.02.2016 про стягнення боргу з ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2» на користь ТОВ «Артма» в сумі 578 045,06 грн.

В постанові ВП № 51091807 від 16.05.2016 боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення суду - в семиденний строк з моменту відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 254 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, боржник мав виконати рішення добровільно у строк до 23.05.2016 включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 51091807 від 16.05.2016 була надіслана боржнику рекомендованою кореспонденцією лише 28.05.2016, тобто з порушенням встановленого строку, та отримана останнім 30.05.2016.

23.05.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва № 910/30993/15 від 05.02.2016 винесено постанову ВП № 51091807 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій в розмірі 250,72 грн.

Також 23.05.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва № 910/30993/15 від 05.02.2016 винесено постанову ВП № 51091807 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 57 804,50 грн.

Згідно з ч. 8 ст. 28 та ч. 5 ст. 41 Закону постанови про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору надсилаються боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Однак, матеріали справи свідчать, що постанови від 23.05.2016 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та про стягнення з боржника виконавчого збору були надіслані на адресу боржника 27.05.2016, тобто з порушенням встановленого строку.

Слід відзначити, що оспорювані постанови від 23.05.2016 були надіслані боржнику раніше ніж постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2016.

Скаржником заявлено клопотання про відновлення строку для звернення зі скаргою вказуючи на те, що спірні постанови від 23.05.2016 отримано 31.05.2016.

Матеріали справи свідчать, що спірні постанови від 23.05.2016 було надіслано боржнику органом ДВС простою кореспонденцією разом з супровідними листами 27.05.2016 та отримані боржником 30.05.2016.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Отже, в даному випадку дії ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві щодо винесених постанов від 23.05.2016 мали бути оскаржені заявником протягом десяти днів після 30.05.2016, тобто до 09.06.2016 включно.

Згідно з п. 9.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлений у частині першій статті 121 2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання.

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Звернувшись зі скаргою до суду 10.06.2016 скаржником пропущений строк для звернення з даною скаргою на один день, однак звертаючи увагу на те, що пропущений строк є незначним та скаржником заявлене відповідне клопотання, суд вважає за можливе його відновити.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Згідно з п. 3.7.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Також статтею 28 Закону визначено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Однак, судом встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження надіслано боржнику після встановленого строку для добровільного виконання рішення суду, чим позбавлено боржника права на можливість виконання рішення в добровільному порядку у встановлений державним виконавцем строк.

Разом з цим з матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив самостійне погашення заборгованості в загальному розмірі 578 045,06 грн. безпосередньо на рахунок позивача, що підтверджується платіжними дорученнями № 802 від 23.05.2016, № 804 від 24.05.2016 та № 814 від 26.05.2016 про що було повідомлено ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві шляхом подачі останньому відповідної заяви 26.05.2016.

Отже, на момент надіслання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2016 та спірних постанов від 23.06.2016 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та про стягнення з боржника виконавчого збору, у органу ДВС були наявні докази про сплату боргу в добровільному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем сплачено борг позивачу в добровільному порядку та відсутня вина у порушені строків виконання рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Слід також відзначити, що з урахуванням п. 3.7.1. Інструкції державний виконавець передчасно виніс спірні постанови, які мали бути винесені 24.05.2016.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві належних та допустимих доказів які б спростували обставини зазначені скаржником та встановлені судом, не подано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку що дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанов ВП № 51091807 від 23.05.2016 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та про стягнення з боржника виконавчого збору є неправомірними, а постанови підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Враховуючи викладене господарський суд вважає, що скарга Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Відновити Публічному акціонерному товариству «Трест Київпідземшляхбуд-2» строк для подання скарги на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

2. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити повністю.

3. Визнати дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з винесення постанови від 23.05.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 57 804,50 грн. у виконавчому провадженні № 51091807 - неправомірними.

4. Визнати недійсною постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 23.05.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 57 804,50 грн. у виконавчому провадженні № 51091807.

5. Визнати дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з винесення постанови від 23.05.2016 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дії в розмірі 250,72 грн. у виконавчому провадженні № 51091807 - неправомірними.

6. Визнати недійсною постанову Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 23.05.2016 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дії в розмірі 250,72 грн. у виконавчому провадженні № 51091807.

СуддяВ.В.Сівакова