ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа № 922/1212/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Івакіна В.О., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (дов. №ББУ/ПУ216/СЛ/15 від 10.09.2015 р.)

відповідача ОСОБА_2 (дов. №34-2016 від 16.05.2016 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№1643Х/1-8) на рішення господарського суду Харківської області від 17 травня 2016 року у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Залізничавтоматика", м. Харків

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "НВП "Залізничавтоматика ", в якому просив внести зміни до п. 6.3 договору №14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 р. в частині строків оплати шляхом відстрочення строків оплати отриманої продукції до 30.12.2016 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.05.2016 р. у справі №922/1212/16 (суддя Суслова В.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд, фактично відмовивши у визнанні обставин загальновідомими, позбавив позивача доказів, на відсутність яких, як на підставу відмови в позові, послався суд. Просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

У звязку з відпусткою суддів Камишевої Л.М., Пелипенко Н.М. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2016 року для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Івакіна В.О., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

У звязку з хворобою судді Хачатрян В.С. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2016 року для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Івакіна В.О., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

ТОВ "НВП "Залізничавтоматика" проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення господарського суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового звязку між проведенням АТО в Донецькій області з обставинами виконання договору. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши в судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.08.2014 р. між ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник) та ТОВ "НВП " Залізничавтоматика" (підрядник) було укладено договір № 14-16/480-ПД/И, згідно умов якого підрядник взяв на себе зобов'язання виконати для замовника роботи з проектування і виконання будівельно-монтажних робіт електричної централізації станції ЦЗФ "Павлоградська" (а.с. 40-45).

Пунктом 4.1. договору встановлені строки виконання робіт: початок виконання робіт - з 06.08.2014 р., закінчення - 31.12.2014 р. Роботи виконуються згідно затвердженого сторонами графіку виконання робіт.

Приймання виконаних робіт здійснюється сторонами щомісячно за актами приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), довідкам про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3), підписаними уповноваженими представниками обох сторін (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 6.3. договору оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника на 90 (дев'яностий) календарний день з моменту підписання сторонами акта приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) і виставленого рахунку підрядника. у випадку, якщо строк приходить на вихідний або святковий день оплата виконується на наступний банківський день.

Строк дії договору, встановлений в п. 11.1 договору, - до 31.03.2015 р., а в різа неналежного виконання сторонами взятих на себе зобовязань до повного їх виконання.

На виконання умов договору підрядник здійснив роботи з проектування, поставив за власний рахунок обладнання та виконав будівельно-монтажні роботи електричної централізації ЦЗФ "Павлоградська".

Замовник в порушення умов договору свої зобовязання щодо повної та своєчасної оплати за виконані підрядні роботи не виконав, 16.03.2016 р. (лист №3/770) звернувся до підрядника з пропозицією внести до договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 р. зміни щодо строків оплати робіт шляхом підписання додаткової угоди (а.с. 13).

Згідно направленого підряднику для підписання примірника додаткової угоди замовник запропонував внести зміни до пункту 6.3 договору та викласти його в наступній редакції: "6.3 Оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника до 30.12.2016 р." (а.с. 14).

Підрядник вказану пропозицію проігнорував, додаткову угоду до договору № 14-16/480-ПД/И від 06.08.2014 р. не підписав.

Вважаючи, що невнесення змін до договору порушує права та законні інтереси замовника, останній звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про внесення змін до договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції визнав позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі статтею 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, для внесення змін до договору обовязковою умовою повинна бути наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні цього договору.

Крім названих вище чотирьох умов для зміни договору додатково необхідна ще одна з таких умов:

1) розірвання договору суперечить суспільним інтересам;

2) розірвання договору потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відтак, за істотної зміни обставин, у разі встановлення винятковості випадку, для зміни договору за рішенням суду, заінтересованій стороні необхідно довести наявність одночасно пяти умов (чотирьох передбачених частиною 2 статті 652 ЦК України і однієї з двох, передбачених частиною 4 цієї статті).

В обґрунтування позову ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" зазначає, що при укладанні спірного договору підприємство не мало можливості передбачити у майбутньому, з усією обачністю та добросовісністю, різкого погіршення умов ведення господарської діяльності, зокрема масові заворушення, проведення бойових та військових дій на сході країни, введення тимчасових заходів на період проведення антитерористичної операції, тому в момент укладення договору виходило з того, що така зміна обставин не настане.

Позивач вказує, що у зв'язку з істотною зміною обставин подальше виконання договору без відповідних змін порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки позивач та відповідач знаходяться в різних економічно-соціальних умовах. Прийняття державою відповідних законодавчих та інших правових актів щодо початку проведення АТО та встановлення його режиму підтверджує істотність суспільно-політичного та економічного характеру тих подій.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо необґрунтованості посилання позивача як на підставу для задоволення позову на нестабільну ситуацію в країні, повязану з проведенням антитерористичної операції на сході України, що призвело до погіршення його фінансового становища, з огляду на таке.

Так, відповідно до листа Служби безпеки України від 13.06.2014 р. за №33/2117, 07.04.2014 р. на підставі ст.ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції в Донецькій, Луганській і Харківській областях.

Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014 р. введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Постановою Верховної Ради України від 16.04.2014 р. за №1215-VII "Про Заяву Верховної Ради України щодо захисту конституційних прав військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та інших працівників органів внутрішніх справ України, які беруть участь у антитерористичній операції, направленій на захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, мирного життя українських громадян" визнано проведення антитерористичної операції на сході України та закликано громадян України, які мають бажання, у цей скрутний час вступати до лав Збройних Сил України, Національної гвардії України та підрозділів Міністерства внутрішніх справ України.

Проте, як вірно встановив суд першої інстанції, правовідносини між сторонами за спірним договором виникли вже після настання даних обставин, а саме - 06.08.2014 р., що свідчить про обізнаність позивача про існування заявлених ним обставин під час укладання договору №14-16/480-ПД/И на певних умовах, в звязку з чим твердження позивача про те, що при укладанні договору він не мав можливості передбачити у майбутньому різкого погіршення умов ведення господарської діяльності, а тому в момент укладення договору виходив з того, що така зміна обставин не настане, правомірно визнані місцевим господарським судом необґрунтованими.

Крім того, позивачем суду не доведено, що на території місцезнаходження його підприємства або ведення його господарської діяльності (м. Павлоград, Дніпропетровська область) відбувається здійснення антитерористичної операції.

Статтею 10 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно з Законом України Про торгово-промислові палати України, торгово-промисловим палатам надане право підтверджувати наявність обставин форс-мажорного характеру. Разом з тим чинне законодавство не передбачає права торгово-промислових палат проводити правову експертизу наявності підстав для внесення змін до договору.

Колегія суддів констатує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення співвідношення майнових інтересів сторін договору і позбавлення заінтересованої сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору, у випадку виконання договору підряду на існуючих умовах, а також докази, що свідчили б про вплив обставин непереборної сили на можливість здійснення господарської діяльності та виконання договірних зобовязань.

До того ж, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, з урахуванням приписів ст. 44 Господарського кодексу України, правомірно відхилені посилання позивача на те, що невиконання його контрагентами зобов'язань призвело до затримки в оплаті, оскільки в силу ст.617 Цивільного кодексу України та статті 218 Господарського кодексу України, які передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання. Вказані позивачем обставини є наслідком господарської діяльності, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не якихось об'єктивних, незалежних від боржника обставин.

З огляду на вищевказане, колегія суддів зазначає, що позивач не довів належними доказами, що в правовідносинах між сторонами відбулася істотна зміна обставин. Загострення соціальної та економічної ситуації в країні, скрутне фінансове становище підприємства не можуть вважатися істотною зміною обставин, оскільки, укладаючи договір підряду вже після початку проведення антитерористичної операції, замовник брав на себе певний ризик та був обізнаний з умовами виконання своїх зобовязань перед підрядником.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що позивачем не доведено наявності одночасно умов, передбачених п.1-4 ч. 2 ст. 652 ЦК України та наявності передбачених ч. 4 ст. 652 ЦК України виняткових випадків для зміни договору поставки за рішенням суду у зв'язку з істотною зміною обставин, колегія суддів зазначає про правомірність та обґрунтованість висновку господарського суду про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" як на підставу для скасування рішення господарського суду посилається на порушення судом приписів п. 3 ст. 84 ГПК України, зазначаючи про відсутність в рішенні результату розгляду клопотання позивача про визнання загальновідомими обставинами, починаючи з 13 квітня 2014 року по теперішній час, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

В обґрунтування своєї позиції вказує, що фактична відмова суду в визнанні обставин загальновідомими позбавила позивача доказів, на відсутність яких, як на підставу відмови в позові, послався суд.

Колегія суддів вважає такі твердження апелянта безпідставними та необґрунтованими, оскільки у відповідності до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, беручи до уваги відсутність документального підтвердження апеляційних вимог, колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 17.05.2016 р. у справі №922/1212/16 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в звязку з чим, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 75, 85, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 17.05.2016 р. у справі №922/1212/16 залишити без змін.

Повна постанова складена 07.07.2016 р.

Головуючий суддя Івакіна В.О.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.