РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2016Справа №910/8844/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Дорожня Компанія»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ БАСКО»
простягнення 129 591,40 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Фрегер Г.Й. - юрисконсульт;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Дорожня Компанія» (надалі - ТОВ «Інвестиційно-Дорожня Компанія») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ БАСКО» (далі - ТОВ «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ БАСКО») про стягнення 129 591,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору №2 від 08.02.2016 р. позивач надав відповідачу послуги по перевезенню вантажів, а відповідач натомість свого грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг належним чином не виконав, у зв'язку із чим за ним виникла заборгованість у розмірі 124 758,30 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 4 504,97 грн. пені, 328,13 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2016р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.06.2016р.

17.06.2016 р. представником позивача у судовому засіданні надано заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку із частковою оплатою відповідачем заборгованості в розмірі 50 000, 00 грн. З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 74 758, 30 грн. основного боргу, 4 504, 97 грн. пені, 328, 13 грн. - 3% річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки зменшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 79 591,40 грн.

Представник відповідача в судове засідання 17.06.2016р. не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03039, м. Київ, провулок Червоноармійський, б.14, корпус 1, офіс 13, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Справа розглянута судом відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 р. критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

В судовому засіданні 17.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2016 р. між ТОВ «Інвестиційно-дорожня компанія» (перевізник) та ТОВ «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ БАСКО» (замовник) укладено Договір перевезення вантажів № 2 (надалі - Договір).

Згідно із п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених даним Договором. Перевізник зобов'язується доставляти (перевозити) автомобільним транспортом переданий йому замовником вантаж з пункту навантаження (місця відправки) до пункту розвантаження (місця призначення) і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а замовник зобов'язується сплачувати за перевезення вантажу встановлену Договором плату.

Сторони домовились, що тариф на послуги перевезення становить - 0,80 грн. т/км, в тому числі ПДВ. При цьому, за умови зміни цін на пальне та у випадку настання інших обставин, що суттєво впливають на формування тарифів, тариф на перевезення за погодженням Сторін може бути змінений. При настанні таких обставин, Замовник має бути завчасно повідомлений про заплановану зміну тарифу і у випадку його згоди із такою зміною, Сторони підписують відповідну додаткову угоду (п.2.2 Договору).

Факт надання послуг перевізником фіксується Сторонами в акті здачі-прийняття робіт (надання послу). Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за взаємною домовленістю підписується Сторонами за підсумками кожного робочого тижня (п.2.9 Договору).

Згідно п.5.1 Договору розрахунки за надання послуг між перевізником і замовником проводяться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок перевізника протягом 5 робочих днів з моменту підписання акта здачі-приймання робіт (надання послуг).

У випадках порушення замовником строків проведення розрахунків згідно п.5.1 договору, останній зобов'язаний сплатити на користь перевізника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення (п.6.2.1 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016р. (п.9.1 Договору).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач надав, а відповідач прийняв транспортно-експедиторські послуги на загальну суму 709 758,30 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 15.02.2016р. № ОУ-000010 на суму 105 398,51 грн., від 22.02.2016р. №ОУ-0000014 на суму 123 158,88 грн., від 29.02.2016р. №ОУ-0000016 на суму 174 884,83 грн., від 14.03.2016р. №ОУ-0000024 на суму 93 619,15 грн., від 21.03.2016р. №ОУ-0000026 на суму 110 311,63 грн., від 28.03.2016р. № ОУ-0000027 на суму 102 385,30 грн., які містять підписи та відтиски печаток сторін.

Відповідачем частково виконано зобов'язання по оплаті вартості наданих послуг в сумі 585 000,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг по перевезенню вантажів, у зв'язку з чим позивач вказує на існування решти заборгованості у розмірі 74 758,30 грн.

Договір є договором транспортного експедирування, а відтак виникли відносини, які підпадають під правове регулювання Глави 32 Господарського кодексу України та Главами 64, 65 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Матеріалами справи (акти здачі-прийняття робіт) підтверджується надання позивачем на підставі договору та прийняття їх відповідачем.

Відповідно до ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Загальна вартість наданих послуг по перевезенню вантажу погоджена сторонами в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) та становить 709 758,30 грн.

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов Договору розрахунок за надані послуги по перевезенню вантажів здійснюються згідно рахунку експедитора після доставки вантажу вантажоодержувачу терміном не пізніше 5 календарних днів.

Суд відзначає, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) підписанні повноважним представником та скріплені печаткою відповідача, а будь-яких претензій щодо здійснених перевезень вантажів (наданих послуг) відповідачем не заявлялося.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, Договору відповідач зобов'язаний був розраховуватися за надані позивачем послуги по перевезенню вантажів протягом 5 робочих днів з моменту підписання акта здачі-приймання робіт (надання послуг)

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 74 758,30 грн. за надані послуги по перевезенню вантажів. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ БАСКО» обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд дійшов висновку, що в цій частині позов нормативно та документально доведений, та підлягає задоволенню, внаслідок чого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 74 758,30 грн. основного боргу.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 4 504, 97 грн., 3% річних у розмірі 328, 13 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У випадках порушення замовником строків проведення розрахунків згідно п.5.1 договору, останній зобов'язаний сплатити на користь перевізника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день такого прострочення (п.6.2.1 Договору).

Враховуючи, що судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання, то вимоги позивача про стягнення пені визнаються судом обґрунтованими та задовольняються у розмірі 4 504,97 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив та погоджується з наданими позивачем розрахунками 3% річних, а тому вимога позивача про стягнення 3% річних у розмірі 328, 13 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Дорожня Компанія» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ БАСКО» (03039, м. Київ, провулок Червоноармійський, 14, корпус 1, офіс 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Дорожня Компанія» (11742, Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Наталівка, вул. Пушкіна, буд. 16/А; ) основну заборгованість у розмірі 74 758, 30 грн., пеню в розмірі 4 504, 97 грн., 3% річних у розмірі 328, 13 та судовий збір у розмірі 1 943, 87 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 29.06.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко