КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Справа№ 911/876/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Білоконь І.В. - представник, дов. № 165/18 від 18.01.2016;

від відповідача: Лисовський А.В. - представник, дов. № 29/03/2016-9 від 29.03.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

на рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2016

у справі №911/876/16 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Світанок"

про стягнення 85 739,17 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 розгляд апеляційної скарги у справі № 911/876/16 відкладено на 30.06.2016.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2016 у справі № 911/876/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що, як дійшов висновку суд, ДТП була скоєна 03.09.2013 ОСОБА_4 не у зв'язку з виконанням ним своїх трудових обов'язків, що свідчить про необґрунтованість посилань позивача на те, що відповідач, як роботодавець ОСОБА_4, є особою, за рахунок якої підлягає задоволенню набуте позивачем право зворотної вимоги (регресу) у розумінні ст.1172 ЦК України, позаяк для настання відповідних правових наслідків норми закону передбачають не лише наявність трудових відносин між винуватцем ДТП та юридичною особою, а і настання ДТП саме під час виконання винуватцем ДТП відповідних посадових обов'язків; позивачем не доведено обставин настання 03.09.2013 ДТП саме у зв'язку з виконанням працівником відповідача трудових обов'язків, наявність яких породжувала б для відповідача, як роботодавця, передбачені ст.1172 ЦК України правові наслідки.

Позивач в апеляційній скарзі просить рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2016 у справі № 911/876/16 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник наполягає на тому, що перебування винної в ДТП особи - ОСОБА_4 із АФ "Світанок" в трудових відносинах підтверджується постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 362/5234/13-ц, яка набрала законної сили 30.09.2013 та наводить положення ст.35 ГПК України.

Посилаючись на відомість про дорожньо-транспортну пригоду № НОМЕР_7, скаржник стверджує, що судом першої інстанції не з'ясовано на якій правовій підставі водій ОСОБА_4, що перебуває в трудових відносинах із відповідачем, який у свою чергу виступає страхувальником за полісом ОСЦВП № АС/1666910, керував автомобілем ГАЗ 32213 д/н НОМЕР_3; що у матеріалах справи відсутні докази неправомірного заволодіння зазначеним транспортним засобом, що свідчить про те, що водій керував автомобілем на законних підставах, тому відповідач, як роботодавець ОСОБА_4, є особою, за рахунок якої підлягає задоволенню набуте позивачем право зворотної вимоги (регресу) в розумінні ст.1172 ЦК України.

Скаржник, посилаючись на положення ст.1187 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", стверджує, що у разі завдання шкоди водієм юридичної особи на автомобілі, який цій юридичній особі належить, шкода третім особам відшкодовується саме юридичною особою.

Як зазначає скаржник, судом не враховано того, що відповідач, шляхом переведення водія на іншу посаду, міг уникнути відповідальності перед третіми особами.

Скаржник зазначає про залишення судом без уваги подані позивачем клопотання про застосування санкцій за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на відповідача, про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, а саме, ОСОБА_4 та ПАТ "Саливінківський цукровий завод", про витребування матеріалів дорожньо-транспортної пригоди від 03.09.2013 з Васильківського міськрайонного суду Київської області.

21.06.2016 через відділ документального забезпечення суду позивачем подано клопотання про залучення фізичної особи ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства "Саливінківський цукровий завод" до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів встановила, що, враховуючи обставини справи № 911/876/16, відсутні підстави для висновку про те, що рішення у справі № 911/876/16 може вплинути на права або обов'язки вказаних заявником осіб щодо однієї із сторін або рішення може вплинути на права і обов'язки цих осіб.

Таким чином, клопотання не відповідає вимогам ст. 27 ГПК України, тому залишається без задоволення.

У письмовому запереченні на апеляційну скаргу відповідач, зокрема, вказує на те, що управління транспортним засобом під час виконання ОСОБА_4 трудових обов'язків не віднесено до трудових обов'язків працівника з благоустрою ПСП "Агрофірма "Світанок", які були покладені на ОСОБА_4 відповідно до наказу № 183-к від 17.08.2013

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, враховуючи доводи письмового заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до відомості № НОМЕР_7, сформованої АІПС ДТП станом на 16.09.2013, на дорозі С районна дорога місцевого значення, прив'язка на трасі: перехрестя, сталася дорожньо-транспортна пригода: зіткнення; учасники дорожньо-транспортної пригоди: 1. ГАЗ 32213 номерний знак НОМЕР_1 № кузова: НОМЕР_8, технічні несправності ТЗ: при оформленні ДТП не виявлено, що належить ВАТ "Саливінківський цукровий завод", наявний поліс ОСЦПВВНТЗ або іноземний сертифікат "зелена картка" серія НОМЕР_5 з терміном дії до 31.05.2014, виданий ПрАТ "АСК "Інго Україна", зовнішнім оглядом встановлено, що автомобіль отримав механічні пошкодження, водій: ОСОБА_4; 2. VOLVO FM 8.4 номерний знак: НОМЕР_2 № кузова НОМЕР_6; технічні несправності ТЗ: при оформленні ДТП не виявлено, що належить Технобуд, наявний поліс ОСЦПВВНТЗ або іноземний сертифікат "зелена картка" серія НОМЕР_4 з терміном дії до 04.12.2013, виданий АТ "СК" АХА Страхування", зовнішнім оглядом встановлено, що автомобіль отримав механічні пошкодження, водій: ОСОБА_5, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_4 правил проїзду перехресть.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 3625234 13 встановлено, що своїми діями 03.09.2013 ОСОБА_4 порушив п.п.2.3/б, 16.11 ПДР України; керуючись ст.124 КпАП України, на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення.

До позивача була подана заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар'єр нерудних копалень "Технобуд" від 03.09.2013 про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, дата події - 03.09.2013, на підставі договору страхування № 2013027/FR від 29.12.2012, із проханням виплатити страхове відшкодування.

На підставі зазначеної заяви складено страховий акт № 510/13/05/11. Відповідно до розрахунку позивача страхового відшкодування, належного страхувальнику за договором добровільного страхування № 2013027/33/FR від 29.12.2012 - ТОВ "ККНК "Технобуд", застрахований об'єкт Volvo 8х4 д/н НОМЕР_2, страховий випадок - ДТП 03.09.2013; страхове відшкодування складає суму в розмірі 135 739,17 грн.

Згідно із платіжним дорученням від 20.09.2013 № 59 142 позивачем сплачено страхове відшкодування ТОВ "ККНК "Технобуд" в сумі 135 739,17 грн.

На підтвердження розміру страхового відшкодування позивачем до матеріалів справи надано договір страхування № 2013027/FR від 29.12.2012, укладений між позивачем, за договором страховиком, та ТОВ "Клесівський кар'єр нерудних копалин "Технобуд", за договором страхувальником, ремонтні калькуляції № 510/13 від 15.09.2013, рахунок на передоплату № 1310473 від 16.09.2013 ТОВ з іноземними інвестиціями "Вольво Україна", звіт № 378/13 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 16.09.2013, складений Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, із калькуляціями.

У позовній заяві позивачем вказано про звернення на підставі вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до страхової компанії ПрАТ "АСК "Інго-Україна", якою згідно із лімітом полісу АС/1666910 відшкодовано шкоду, завдану майну, в результаті ДТП, в розмірі 50 000,00 грн., у зв'язку з чим позивачем пред'явлено вимогу про стягнення збитків у розмірі 85 739,17 грн. (135 739,17-50 000,00 грн.).

Як вбачається із наявної у справі копії полісу АС 1666910, діючого на 03.09.2013, за цим полісом страховиком є ПрАТ "АСК "Інго Україна", страхувальником - Світанок ПСП АФ, транспортний засіб - ГАЗ 33022 д. н. НОМЕР_3.

Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки.

Згідно із ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до витягу з наказу № 183-к по Приватному сільськогосподарському підприємству "Агрофірма" Світанок" "Щодо особового складу" від 17.08.2013 ОСОБА_4 прийнято робітником з благоустрою, з 17.08.2013 з окладом пропорційно відпрацьованого часу (0,5 ставки) згідно зі штатним розписом.

Як свідчить Посадова інструкція робітника з благоустрою від 04.01.2013, до обов'язків робітника з благоустрою відносяться обов'язки щодо безпосереднього благоустрою території та які не передбачають роботу з будь-якими транспортними засобами (а.с.91).

Разом із тим нормою ч.1 ст.1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 28.01.2015 у справі № 6-229цс14.

Таким чином, позивачем не доведено наявності підстав, встановлених нормами чинного законодавства та відповідно до матеріалів справи, для покладення на відповідача відповідальності за відшкодування збитків позивача у порядку регресу.

Доводи скаржника не є такими, що відповідають нормам законодавства та матеріалам справи.

Та обставина, що ОСОБА_4 є працівником відповідача, останнім не заперечується, однак, лише та обставина, що фізична особа є працівником юридичної особи не є достатньою підставою для покладення відповідальності на юридичну особу, а для застосування норми ч.1 ст.1172 ЦК України необхідною обставиною є те, що працівником шкода завдана саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2013 у справі № 3625234 13 встановлені обставини ДТП, яка сталася 03.09.2013 та вина ОСОБА_4, а обставини щодо укладення із ОСОБА_4 трудового договору (контракту), змісту посадової інструкції, не встановлювались, отже, такі обставини не звільнені постановою суду від обов'язку доказування.

Відповідно до змісту наказу відповідача від 17.08.2013 № 183-к, ОСОБА_4 не було переведено на іншу роботу, а прийнято робітником з благоустрою з 17.08.2013.

Згідно із ст.104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення, проте, скаржником не наведено таких порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до прийняття неправильного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи, для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2016 у справі № 911/876/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" залишити без задоволення.

2. Справу № 911/876/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха