РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25618/15 30.06.16 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комп Мюзік"

до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"

про стягнення 541 470,80 грн. та зобов'язати вчинити дії

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Семенович С.В. за довіреністю № б/н від 01.01.2015 р.;

від відповідача: Хлєбніков С.Г. за довіреністю № б/н від 30.04.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді у господарському суді міста Києва перебуває справа № 910/25618/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комп Мюзік" до Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" про стягнення 541 470,80 грн. та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою від 13.06.2016 р., після повернення матеріалів справи з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із повідомленням про неможливість проведення експертного дослідження, поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.06.2016 р.

29.06.2016 р. від позивача надійшло клопотання про повторне витребування доказів та перенесення судового засідання.

Ухвалою від 30.06.2016 р. відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відвід судді.

У судовому засіданні 30.06.2016 р. представник позивача підтримала клопотання про повторне витребування доказів та перенесення судового засідання.

Представник відповідача проти задоволення вказаного клопотання заперечив.

Розглянувши вказане клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки заявлені до витребування докази вже витребовувались ухвалою суду від 12.04.2016 р. у даній справі. У зв'язку з відмовою у повторному витребуванні доказів, суд дійшов висновку і про відсутність підстав для подальшого відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 30.06.2016 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 30.06.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.03.2014 р. між Компанією UMG RECORDINGS SERVICES INC та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комп Мюзік" (надалі - позивач) укладено Ліцензійний договір та договір розповсюдження на території України.

Згідно з розділом 2 Договору він починає свою дію з 1 січня 2014 року та продовжує її на період 3 (трьох) років, тобто до 31 грудня 2016 року.

Відповідно до пункту 1.1. розділу 1 Договору, Територією, на яку надаються права, є Територія України.

Об'єктами права інтелектуальної власності, права на які передані за договором, є Фонограми та Музичні відео. Невичерпний перелік Фонограм, право на використання яких надано Позивачу за Договором, наведено у Додатку до Договору.

Пунктом 3.1. е) Договору передбачено, що Компанія UMG RECORDINGS SERVICES INC надає позивачу: виключне право надавати ліцензії для публічного виконання та/або сповіщення або дозволяти публічне виконання та/або сповіщення засобами радіо та/або телевізійної трансляції або іншими засобами публічної комунікації Фонограм та Музичних Відео; збирати від організації колективного управління, назва якої повідомлятиметься Universal Ліцензіату час від часу, на Території та за обов'язкової умови, що реєстрація збирати будь-який такий дохід зроблена від імені Universal та/або будь-якої іншої третьої особи, назва якої повідомлятиметься Universal Ліцензіату час від часу, дохід, що виникає в результаті такого використання Фонограм на Території. Якщо це не заборонено законами або підзаконними нормативними актами, Ліцензіат має право збирати будь-який дохід, що виник до Дати Початку, але досі не був виплачений Universal або Афіліатам.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про авторське право та суміжні права» майнові права виробників фонограм можуть передаватися (відчужуватися ) іншим особам на підставі договору, в якому вказується спосіб використання фонограми (відеограми), розмір і порядок виплати винагороди, строк дії договору, строк використання фонограм, територія, на яку розповсюджуються права тощо.

Таким чином, позивач набув суміжні майнові права на Фонограми з каталогу Universal, зокрема ті, перелік яких наведено у Додатках до Договору, а також має право на отримання винагороди за використання таких Фонограм.

При цьому, Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" (відповідач) є організацією колективного управління, що діє на підставі свідоцтва № 19/2011 від 24 січня 2011 року, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності, здійснює управління майновими правами суб'єктів авторського права та суміжних прав. Позивач не передавав Відповідачу права в колективне управління.

Як зазначає позивач, відповідач збирає винагороду за використання не лише об'єктів авторського права та суміжних прав, переданих йому в управління, а й інших об'єктів, права на які йому не передано, що, зокрема, підтверджується судовою практикою.

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, як організація колективного управління, не здійснив виплату винагороди позивачу за використання об'єктів суміжних прав з каталогу UMG RECORDINGS SERVICES INC жодного разу за весь час свого існування, тобто, з 2011 року.

Так, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами виплатити винагороду, зібрану відповідачем за використання об'єктів суміжних прав з каталогу позивача (лист № 3103 від 03.10.2014 р., листом № 3129 від 16 грудня 2014 р., лист №3211 від 27 березня 2015 р. тощо).

Проте, відповідач розподіл та виплату винагороди на користь позивача не здійснив.

Статтею 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень такі функції: а) погоджувати з особами, які використовують об'єкти авторського права і (або) суміжних прав, розмір винагороди під час укладання договору; б) укладати договори про використання прав, переданих в управління. Умови цих договорів повинні відповідати положенням статей 31-33 цього Закону; в) збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону; г) вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством, необхідні для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. Суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладання договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у п. 49-1 постанови Пленуму від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», господарським судам необхідно мати на увазі, що згідно з приписами пункту "в" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське права і суміжні права" до функцій організацій колективного управління належить збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського і (або) суміжних прав не лише суб'єктам авторського і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також й іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону. Водночас згідно з положеннями частини другої тієї ж статті суб'єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об'єкти. Отже, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію 27 телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо). Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб'єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що відповідач, як організація колективного управляння, повинен виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі позивача, зокрема, функції щодо збирання, розподілу і виплати зібраної винагороди за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до Закону України "Про авторське права і суміжні права".

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання відповідачем зобов'язань, покладених Законом України "Про авторське права і суміжні права", щодо розподілу і виплати зібраної винагороди за використання об'єктів суміжних прав позивачу, як суб'єкту таких прав.

Положення ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України містять перелік способів захисту особистих немайнових або майнового права та інтересів, якими є: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд вважає законними та обґрунтованими вимогами позивача про зобов'язання відповідача здійснити розподіл та виплату винагороди, зібраної у 2011, 2013 та 2014 роках, за використання об'єктів суміжних прав, виключні майнові права на які належать позивачу та перелік яких наведено у додатку до ліцензійного договору та договору розповсюдження від 27.03.2014 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комп Мюзік" та UMG RECORDINGS SERVICES INC.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 541 470,80 грн. винагороди, зібраної у 2012 році, за використання об'єктів суміжних прав, виключні майнові права на які належать позивачу.

Обґрунтовуючи такі вимоги, позивач зазначає, що відповідно до фінансового звіту за 2012 рік, у 2012 році відповідачем зібрано роялті на суму 10 412 900 грн.

Оскільки відповідач збирає і за авторські, і за суміжні права, то розмір роялті за суміжні права, на думку позивача, становить 5 206 450 грн.

Позивачем також надано довідку організації колективного управління «Український музичний альянс», у якій вказано, що середній відсоток фонограм з каталогу Universal Music, правами на які володіє ТОВ «Комп Мюзік», становить 10,4 % серед усіх фонограм.

Таким чином, позивач стверджує, що розмір винагороди, що належить до сплати ТОВ «Комп Мюзік» за 2012 рік, становить 541 470,8 грн. (5 206 450 грн. х 10,4% ).

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що відповідачем у 2012 році зібрано винагороду за використання суміжних прав на суму 5 206 450 грн., являються виключно припущеннями та не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Так, позивач вказує, що оскільки у 2012 році відповідачем зібрано роялті (за авторські та суміжні права разом) на суму 10 412 900 грн., то відповідно, розмір роялті за суміжні права становить 5 206 450 грн.

Проте, жодним доказом не підтверджується відсоткове співвідношення авторських та суміжних прав, за які зібрано винагороду відповідачем.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що власниками як авторських, так і суміжних прав на один і той же твір, можуть бути декілька осіб з різним відсотковим співвідношенням таких прав (автор музики, тексту, виконавець, виробник фонограми/відеограми тощо).

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідачем у 2012 році було зібрано 5 206 450 грн. винагороди за використання саме суміжних прав.

Також, суд не приймає до уваги довідку організації колективного управління «Український музичний альянс» про те, що відсоток фонограм з каталогу Universal Music, правами на які володіє ТОВ «Комп Мюзік», становить 10,4 % серед усіх фонограм.

Так, вказана довідка жодним чином не може підтвердити розмір відсотку фонограм з каталогу Universal Music, правами на які володіє ТОВ «Комп Мюзік», серед усіх інших фонограм, управління якими здійснює саме відповідач - Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав".

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити розподіл та виплату винагороди, зібраної у 2011, 2013 та 2014 роках, за використання об'єктів суміжних прав, виключні майнові права на які належать позивачу, обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

У задоволенні вимог про стягнення з відповідача 541 470,80 грн. винагороди, зібраної у 2012 році, за використання об'єктів суміжних прав, виключні майнові права на які належать позивачу, належить відмовити з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд вимог немайнового характеру покладається на відповідача; за розгляд вимог майнового характеру - на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Приватну організацію "Українська ліга авторських і суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, б. 2-Б, офіс 287; ) здійснити розподіл та виплату винагороди за використання об'єктів суміжних прав, виключні майнові права на які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Комп Мюзік" (01001, м. Київ, вул. Заньковецької, 8, кв. 26; ), перелік яких наведено у додатку до ліцензійного договору та договору розповсюдження від 27.03.2014 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комп Мюзік" та UMG RECORDINGS SERVICES INC, зібрану у 2011, 2013 та 2014 роках.

3. Стягнути з Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, б. 2-Б, офіс 287; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комп Мюзік" (01001, м. Київ, вул. Заньковецької, 8, кв. 26; ) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

4. У задоволенні решти позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 02.07.20016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна