ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" червня 2016 р.Справа № 916/1469/16

За позовом Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт»;

До відповідача: ОСОБА_1 підприємства «Строїтель»

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 на підставі довіреності №20/7-1188 від 08.07.2015р.;

Від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ: 03.06.2016р. до господарського суду Одеської області звернулось Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» з позовом до ОСОБА_1 підприємства «Строїтель» про стягнення 129602,56грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.06.2016р. порушено провадження по справі №916/1469/16.

29.06.2016р. до господарського суду Одеської області від відповідача ОСОБА_1 підприємства «Строїтель» надійшов відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 29.06.2016р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

05.06.2014р. між ОСОБА_1 підприємством «Строїтель» (Підрядник) та Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» (Замовник) укладено договір № КД-19038, згідно п. 1.1. якого Замовник доручає виконати та зобов'язується оплатити, а Підрядник приймає на себе зобов'язання виконати роботи по виконанню робочого проекту реконструкції гаражів-боксів автобази ДП «Одеський морський торговельний порт» інв. № 076759, відповідно до технічного завдання (Додаток №2 до даного договору).

Відповідно до умов договору № КД-19038 ОСОБА_1 підприємством «Строїтель» були виконані підрядні роботи на загальну суму 238 367,09 грн., що було підтверджено сторонами шляхом підписання Акту №19038 приймання-передачі виконаних робіт від 29.07.2014р.

За виконані роботи за договором Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» було сплачено ОСОБА_1 підприємству «Строїтель» відповідну суму.

Відповідно до п. 2.1 договору № КД-19038 вартість робіт по даному Договору згідно до Кошторису (Додаток №1 до даного Договору) складає - 238 367,09 грн., включаючи ПДВ 20% - 39 727,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» посилається на те, що в ході ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт», проведеною Державною фінансовою інспекцією в Одеській області в IV кварталі 2015 року, було виявлено, що Підрядником була неправомірно завищена вартість виконаних робіт по вищевказаним роботам по договору № КД-19038. А саме, під час ревізії ДФІ в Одеській області, співставленням вартості виконаних робіт, які враховані ПП «Строїтель» в акті приймання-передачі виконаних робіт №19038/1 від 29.07.2014р. з розробки робочого проекту реконструкції гаражів-боксів автобази Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» інв. № 076759, які розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Газовий, 2 на загальну суму 238 367,09 грн. з ПДВ в порівнянні з вартістю робіт, врахованих субпідрядними організаціями в актах приймання-передачі на загальну суму 60 636,60 грн. та робіт виконаних власними силами Підрядника на загальну суму 48 127,90 грн. встановлено розбіжність вартості робіт.

Як зазначає Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» порушення п.п. 5.7. Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво (ДСТУ Б Д. 1.1-7:2013), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.13 р. №374 та п. 2.10. Загальних вказівок зі застосування збірника цін на проектні роботи для капітального будівництва, затверджених постановою Державного комітету по будівництву СРСР від 02.02.87 р. №21 зі змінами та доповненнями за рахунок безпідставного завищення вартості виконаних робіт з розроблення робочого проекту з реконструкції гаражів-боксів автобази ДП «Одеський порт» інв.№ 076759 на суму 129 602,59 грн. (238 367,09 грн. - (60 636,60 грн. + 48 127,90 грн.) призвело до матеріальної шкоди (збитків) Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» на відповідну суму.

Таким чином, Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» вважає, що у даному випадку у звязку з неправильним розрахунком ПП «Строїтель» (всупереч до встановлених законодавством вимог) вартості проектних робіт за договором № КД-19038 була неправомірно завищена вартість робіт на суму 129 602,59 грн., у звязку з чим зазначена сума сплачена Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» в межах договору № КД-19038 Підряднику без достатньої правової підстави, підлягає поверненню Державному підприємству «Одеський морський торговельний порт» в повному обсязі. Враховуючи викладене, Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» звернулось до господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю природою акт (довідка, вимога та інше) Державної фінансової інспекції є актом ненормативного характеру індивідуальним актом, який породжує права і обовязки тільки у того суб'єкта, якому вони адресовані, а саме, у Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» та відповідно не породжує для ОСОБА_1 підприємства «Строїтель» ніяких обовязків.

Таким чином, суд зазначає, що акт ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області не може бути підставою для зміни умов договору. Отже, виявлені Державною фінансовою інспекцією в Одеській області порушення не можуть змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором № КД-19038.

Щодо підстав стягнення з ОСОБА_1 підприємства «Строїтель» збитків, суд зазначає наступне.

Для застосування такого виду господарської санкції, як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювана збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

В даному випадку, суд зазначає, що Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» не доведено протиправної поведінки ОСОБА_1 підприємства «Строїтель» у вигляді порушення договірного зобов'язання, що спричинило шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Згідно вимог ч.1, ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами статей 627, 628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України також заборонена одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» у позовній заяві посилається на п. 4.5. договору № КД-19038 відповідно до якого Підрядник гарантує звільнення Замовника від усіх документованих претензій, вимог, судових позовів тощо з боку третіх осіб, які можуть виникнути при виконанні Договору внаслідок невиконання або неналежного виконання Підрядником та/або його субпідрядниками і субпостачальниками своїх зобов'язань за Договором, а в разі виникнення таких, приймає на себе сплату збитків і витрат, що виникли у Замовника.

Господарський суд зазначає, що Приватне підприємство «Строїтель» у повному обсязі виконало умови договору № КД-19038, підрядником були виконані підрядні роботи на загальну суму 238 367,09 грн., що було підтверджено сторонами шляхом підписання Акту №19038/1 приймання-передачі виконаних робіт від 29.07.2014р. Даний факт не заперечується сторонами.

Крім того, зустрічною звіркою в ОСОБА_1 підприємстві «Строїтель», в довідці Державної фінансової інспекції в Одеській області від 08.12.2015р. №05-12/687-з зазначено, що всього за період, що підлягає звірці Приватне підприємство «Строїтель» виконало роботи ДП «Одеський морський торговельний порт» на загальну суиу 238 367,09грн.

Стаття 224 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, понесені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню, відносяться: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такого виду господарської санкції, як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювана збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім цього, суд зазначає, що акт ревізії Державної фінансової інспекції в Одеській області лише фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не є належним доказом порушення відповідачем зобовязань за договором та спричинення збитків позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 16.04.2014 року у справі № 918/1564/13, від 07.05.2014 року у справі № 924/560/13 від 18.08.2015р. по справі № 908/360/15-г, від 22.10.2015 року у справі № 916/992/15.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.п. 1.3. Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво (ДСТУ Б Д.1.1-7:2013), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.13р. №374,: «Застосування цього стандарту обумовлюється договором». Договором №КД-19038 від 05.06.2014 року застосування вказаного стандарту не обумовлено. Сторони чітко визначили ціну послуг, склали акт прийому-передачі послуг в якому зазначено, що сторони не мають претензій одна до одної, а тому господарський суд Одеської області дійшов висновку що завищення вартості робіт не відбулось а тому позовні вимоги Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» є безпідставними.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, оцінюючи надані документальні докази та доводи сторін, суд вважає, що у задоволені позовних вимог, слід відмовити.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 04 липня 2015 р.

Суддя Оборотова О.Ю.