ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" липня 2016 р. Справа № 922/503/13-г

вх. № 503/13

Суддя господарського суду: Погорелова О.В.

при секретарі судового засідання: Хечанян Г.В.

за участю представників сторін:

боржника (скаржник) - ОСОБА_1

стягувача - не з'явився

ВДВС - не з'явився

розглянувши скаргу Приватного вищого навчального закладу "Харківський інститут кадрів управління" на дії державного виконавця Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції по справі за позовом Приватного підприємства "Безпека Бізнесу. Бар"єр", м. Київ до Приватного вищого навчального закладу "Харківський інститут кадрів управління", м. Харків про стягнення 107638,55 грн.,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 року господарським судом Харківської області у справі №922/503/13-г було винесено рішення, яким позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з Приватного вищого навчального закладу "Харківський інститут кадрів управління" (61105, м. Харків, Комінтернівський район, вул. Киргизька, 15, код ЄДР 34332245, р/р 2 філія № 1 АТ "Регіон-банк", МФО 351975) на користь Приватного підприємства "Безпека Бізнесу. Бар'єр" (юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 5-Б; фактична адреса: 02090, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 6, код ЄДР 35199239, р/р 7286 в ПАТ "АКТАБАНК", МФО 307394) - 55000,00 грн. основного боргу, 2638,55 грн. три відсотки річних та 1222,23 грн. судового збору.

Вказане рішення набрало законної сили та на його виконання був виданий відповідний наказ.

30.05.2016 року до господарського суду від боржника - ПВНЗ "ХІКУ" надійшла скарга на дії державного виконавця Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції (далі - ВДВС), в якій боржник просить суд:

- визнати дії державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 щодо виявлення та опису майна ПВНЗ "ХІКУ" по ВП №39278165 незаконними;

- визнати бездіяльність державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 щодо стягнення грошових коштів з рахунків ПВНЗ "ХІКУ" по ВП №39278165 незаконною;

- визнати бездіяльність державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 щодо не направлення ПВНЗ "ХІКУ" постанови про відкриття виконавчого провадження та інших документів по ВП №39278165 та стягнення з боржника виконавчого збору незаконними;

- скасувати постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з ПВНЗ "ХІКУ".

Ухвалою суду від 02.06.2016 року скарга була прийнята судом до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні на 13.06.2016 року о 10:45 год.

Ухвалою суду від 13.06.2016 року розгляд скарги був відкладений до 04.07.2016 року до 11:00 год.

Представник ВДВС у судове засідання 04.07.2016 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Разом з тим, 04.07.2016 року від ВДВС до суду надійшло клопотання, в якому він просить суд відкласти розгляд скарги, оскільки державний виконавець дії якого оскаржуються знаходиться в основній щорічній відпустці.

Суд, дослідивши надане клопотання, долучає його до матеріалів справи та відхиляє клопотання як необґрунтоване, виходячи з наступного. Як свідчать матеріали справи, ухвалою суду від 13.06.2016 року розгляд скарги був відкладений за клопотанням ВДВС для надання можливості останньому підготувати відзив на скаргу з нормативно-правовим обґрунтуванням заперечень проти скарги та надати копії виконавчого провадження. Втім, вказаних документів суду ВДВС подане не було, представник ВДВС у судове засідання не з'явився, а знов подав клопотання про відкладення розгляду скарги.

Представник стягувача у судове засідання 04.07.2016 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Присутній у судовому засіданні 04.07.2016 року представник скаржника (боржник) підтримав скаргу у повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Суд, вислухавши представника боржника, дослідивши матеріали справи, а також враховуючи те, що відповідно до ст. 121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути скаргу за наявними у справі матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи боржника, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представника боржника, суд дійшов висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Позивач, Приватне підприємство Безпека Бізнесу. Бар'єр, м. Київ, звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача, Приватного вищого навчального закладу Харківський інститут кадрів управління, м. Харків, 55000,00 грн. основного боргу, 2638,55 грн. - 3% річних, 50000,00 грн. збитків, судові витрати в позивач просив покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.04.2013 року у справі № 922/503/13-г позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного вищого навчального закладу Харківський інститут кадрів управління, м. Харків на користь Приватного підприємства Безпека Бізнесу. Бар'єр, м. Київ 55000,00 грн. основного боргу, 2638,55 грн. - 3% річних та 1222,23 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

У відповідності до ч. 5 ст. 124 та п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, одним із основних принципів судочинства є обов'язковість рішень суду, тому судові акти є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно приписів ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України надано право учасникам виконавчого провадження на оскарження дій та бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Відповідно до преамбули Закону України "Про виконавче провадження" цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 ст. 31 цього Закону передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавцем не надано жодних доказів направлення боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження.

У скарзі боржник стверджує, що 26.05.2016 року державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 зроблено спробу опису майна ПВНЗ ХІКУ для його вилучення та реалізації.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що 29.07.2014 року на виконання наказу господарського суду Харківської області № 922/503/13-г від 16.04.2014 року накладено арешт на грошові кошти ПВНЗ ХІКУ, що містяться на всіх рахунках, відкритих або таких, що будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту, в банківських установах.

Правова природа накладення арешту і на кошти на рахунку полягає в тому, що у випадку арешту коштів у певній сумі на цьому рахунку, рахунок можна використовувати, але з єдиною умовою: залишок коштів на ньому не може бути меншим арештованої суми.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на рахунках боржника, на які державним виконавцем було накладено арешт, знаходяться грошові кошти достатні для погашення існуючою заборгованості.

Втім, як стверджує боржник, відповідна сума на рахунках ПВНЗ ХІКУ ніколи не перевищувала суми вказаної в постанові від 29.07.2014 року 65 923,65 грн., у звязку із чим ПВНЗ ХІКУ не мав можливості вчиняти дії спрямовані на виконання судового рішення та погасити заборгованість добровільно.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що неможливість виконання рішення господарського суду Харківської області від 01.04.2013 року у справі № 922/503/13-г з 29.07.2014 року та несплата в повному обсязі грошових коштів позивачеві по справі виникла не з вини ПВНЗ ХІКУ, а внаслідок бездіяльності державного виконавця.

На рахунку ПВНЗ ХІКУ 7231 в ПАТ КБ Приватбанк з жовтня 2015 року знаходились грошові кошти в сумі 17 400 гривень (а станом на 30.05.2016 року грошові кошти в сумі 33 200 гривень чого в повному обсязі достатньо для погашення боргу), що підтверджується копіями виписки по рахунку.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем не вживається жодних заходів щодо стягнення та перерахування відповідних коштів стягувачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, відомостей про встановлення строків для добровільного виконання рішення суду або будь-яких викликів чи запитів для виявлення майна суду не подано.

Тобто, постанова про стягнення виконавчого збору виконавчою службою винесена без встановлення обставин отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово, (п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження").

Отже, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання (правова позиція з цього питання викладена Верховним Судом України в постанові від 28.01.2015 року у справі № 924/205/13-г).

Таким чином, після спливу строку, наданого боржнику на добровільне виконання рішення суду та перед винесенням постанови про стягнення виконавчого збору державний виконавець мав пересвідчитися в отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та в тому, що судове рішення не виконано боржником добровільно.

Сторона виконавчого провадження, яка не була повідомлена належним чином про відкриття виконавчого провадження, не володіє об'єктивною інформацією стосовно руху виконавчого провадження та строків для добровільного виконання судового рішення, у зв'язку з чим у боржника відсутня можливість здійснення своєчасного добровільного виконання судового рішення та планування майбутніх витрат.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем порушені вимоги ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" щодо терміну надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та порушено право щодо надання строку для добровільного виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Приватного вищого навчального закладу Харківський інститут кадрів управління на дії державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 щодо виявлення та опису майна ПВНЗ ХІКУ по ВП №39278165 незаконними.

Визнати бездіяльність державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 щодо стягнення грошових коштів з рахунків ПВНЗ ХІКУ по ВП №39278165 незаконною.

Визнати бездіяльність державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_2 щодо не направлення ПВНЗ ХІКУ постанови про відкриття виконавчого провадження та інших документів по ВП №39278165 та стягнення з боржника виконавчого збору незаконними.

Скасувати постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з ПВНЗ ХІКУ.

Суддя Погорелова О.В.