номер провадження справи 8/42/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 Справа № 908/1124/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Транссоло» (79024, м. Львів, вул. Промислова, буд. 50/52, офіс 629)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агея» (69035, м.Запоріжжя, пр. Соборний (Леніна), 147)

про стягнення 61678 грн. основного боргу за договором № 0511/15-2 від 05.11.2015 р., 31800 грн. штрафних санкцій, 10855 грн. 33 коп. пені, 740 грн. 06 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 740 грн. річних відсотків

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача ОСОБА_2, директор

Відповідача ОСОБА_3, дов. від 01.10.2015 р.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 61678 грн. основного боргу за договором № 0511/15-2 від 05.11.2015 р., 31800 грн. штрафних санкцій, 10855 грн. 33 коп. пені, 740 грн. 06 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 740 грн. річних відсотків.

Розгляд справи, призначений на 25.05.2016 р., відкладався до 22.06.2016 р.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 22.06.2016р.

За клопотанням сторін представники позивача та відповідача приймали участь в судовому засіданні 22.06.2016 р. в режимі відеоконференції.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування вимог вказує, що у відповідності до умов п. 1.2 договору транспортного експедирування № 0511/15-2 від 05.11.2015 р. ТОВ «Агея» (замовник) доручив ТОВ «Транссоло» (експедитор) забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу автомобільним транспортом в межах території України та Європи. В період з 11.11.2015 р. по 08.12.2015 р. (а саме: 11.11.2015, 12.11.2015, 07.12.2015) позивачем своєчасно виконувались зобовязання щодо організації та здійснення перевезень вантажу автомобільним транспортом в межах України та Європи згідно умов договору № 0511/152 та відповідних договорів-заявок на кожне окреме перевезення. Факт надання послуг підтверджено актами надання послуг № 315-009066, № 315-009072 та № 315-009204. Загальна вартість наданих позивачем відповідачу за вказаний період послуг становить 85278 грн. В порушення умов договору та договорів-заявок, відповідачем не здійснено своєчасну оплату за послуги. Відповідачем сплачено на рахунок позивача грошові кошти в загальній сумі 23600 грн., внаслідок чого заборгованість складає 61678 грн., яку позивач просить стягнути. За несвоєчасне виконання грошових зобовязань відповідно до п. 2.4 та п. 5.4 договору до стягнення заявлено 31800 грн. штрафу, нарахованого за період з 05.02.2016 р. по 01.04.2016 р., та 10588 грн. 33 коп. пені, нарахованої за період 01.12.2015 р. по 25.04.2016 р. Крім того, згідно ст.. 625 ЦК України до стягнення заявлено 740 грн. 06 коп. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з грудня 2015 р. по лютий 2016р., та 740 грн. річних процентів, нарахованих за період з 01.12.2015 р. по 25.04.2016 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов вказує, що з позивачем укладено договір транспортного експедирування № 0511/15-2, а також укладено Додаток № 1 до договору, який містить протокол розбіжностей та змінює редакцію деяких пунктів договору. Договір та додаток № 1 укладені за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем у відповідності до вимог ч. 2 ст. 639 ЦК України, якою визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Також, за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем у відповідності до умов договору позивачем та відповідачем укладені заявки № 1 Т від 06.11.2015 р.. № 2Т від 06.11.2015 р., № 1Т від 23.11.2015 р. Відповідно до п. 2.4 договору (з урахуванням змін внесених додатком № 1 до договору, який містить протокол розбіжностей та змінює редакцію деяких пунктів договору) за виконання транспортно-експедиторського обслуговування замовник зобовязаний перерахувати кошти на розрахунковий рахунок експедитора протягом 3 банківських днів після надання послуг, якщо інше не вказано в заявці. Відповідно до умов Заявки № 1Т від 06.11.2015 р., Заявки № 2Т від 06.11.2015 р., Заявки № 1Т від 23.11.2015 р. визначені наступні умови та строки оплати: безготівковий розрахунок на підставі рахунку-фактури, протягом 5 банківських днів з моменту отримання оригіналу документів (договору, заявки, акта виконаних робіт, рахунку-фактури, СМR, термограми з ідентифікацією транспортного засобу та перевізника та зазначеними дати завантаження /розвантаження, всі документи мають містити оригінальні печатки та підпис перевізника/експедиції), а також належного оформлення інших документів, які підлягають електронній реєстрації. Проте, в порушення умов договору та Заявок до теперішнього часу позивачем не надано відповідачу оригіналів документів. Внаслідок такого невиконання позивачем умов договору та Заявок №1Т, № 2Т, № 1Т щодо умов та строків оплати, у відповідача на даний час відсутній обовязок перед позивачем щодо сплати за послуги з транспортного експедирування та, як наслідок, сплати штрафних санкцій, пені, втрат від інфляції грошових коштів та річних процентів.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Транссоло» (позивач по справі, експедитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агея» (відповідач по справі, замовник) 05.11.2015 р. укладено договір транспортного експедирування № 0511/15-2, за умовами якого замовник доручає, а експедитор бере на себе зобовязання від свого імені та за рахунок замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу замовника автомобільним транспортом в межах території України та Європи.

Договір № 0511/15-2 від 05.11.2015 р. діє в редакції, узгодженій сторонами протоколом розбіжностей від 05.11.2015 р.

Порядок розрахунків встановлено розділом 2 договору, пунктом 2.4 (в редакції, узгодженій в протоколі розбіжностей) якого передбачено, що за виконання транспортно-експедиторського обслуговування замовник зобовязаний перерахувати кошти на розрахунковий рахунок експедитора протягом 3 банківських днів після надання послуг, якщо інше не вказано в заявці. Датою оплати вважається день списання грошових коштів з поточного рахунку замовника.

Сторонами підписано договори-заявки № 315-009066 від 05.11.2015 р., № 315-009072 від 05.11.2015 р. та № 1Т від 23.11.2015 р. Умовами вказаних договорів заявок узгоджено, що оплата здійснюється шляхом безготівкового розрахунку протягом 5 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів (договору, заявки, акту виконаних робіт, рахунку-фактури, CMR, термограми з ідентифікацією транспортного засобу та перевізника та вказаними датами завантаження/розвантаження, всі документи мають містити оригінальні печатки та підписи перевізника/експедитора), а також належного оформлення інших документів, які підлягають електронній реєстрації.

Як свідчать вивчені матеріали, на виконання умов договору № 0511/15-2 від 05.11.2015 р. позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажів та транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 85278 грн., що підтверджується Актами надання послуг № 315-009066 від 11.11.2015 р., № 315-009072 від 12.11.2015 р., № 315-009204 від 07.12.2015 р. Перелічені акти підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств без зауважень. Про надання позивачем послуг з перевезення також свідчать міжнародні товарно-транспортні накладні № 2/У, № 00047520, № 079.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 929 ЦК України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобовязується з плату і з рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених довго ром послуг, повязаних з перевезенням вантажу.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вказує позивач, відповідач здійснив часткову оплату отриманих послуг в розмірі 23600 грн. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за договором № 0511/15-2 від 05.11.2015 р. складає 61678 грн. Претензією № 2103/02 від 21.03.2016 р. позивач звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість. У відповіді на претензію (№2904/16-1 від 29.04.2016 р.) відповідач підтвердив наявність заборгованості в розмірі 61678 грн. та повідомив про вжиття можливих заходів для здійснення оплати наданих транспортних послуг. Також, в матеріалах справи наявний акт звірення розрахунків, підписаний сторонами, яким підтверджено існуючу заборгованість відповідача.

Заперечення відповідача щодо ненадання позивачем оригіналів документів, які є підставою для оплати наданих послуг, суд вважає надуманими та зазначає, що відповідач не надав доказів на підтвердження обставин, про які зазначає, та не довів факту порушення експедитором (позивачем по справі) строків передачі узгодженого переліку документів, оскільки, по-перше, всі документи містять печатки та підписи сторін (оригінали оглянуто в судовому засіданні), по-друге, документи згідно переліку, про який зазначає позивач, є двосторонніми та обидві сторони є їх носіями. Також суд зазначає, що до розгляду справи у господарському суді відповідачем зауважень щодо неотримання відповідних документів не надавалось. Крім того, в платіжних документах, які свідчать про здійснення відповідачем часткової оплати отриманих послуг підставою для оплати зазначено рахунок № 315-009066 від 06.11.2015 р.,

Оскільки відповідач не надав суду доказів виконання зобовязання щодо оплати наданих позивачем послуг в узгодженому розмірі та у визначені строки, розмір заборгованості не спростував, суд вважає вимоги про стягнення основного боргу в сумі 61678 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок заявлених до стягнення 740 грн. річних процентів, нарахованих за період з 01.12.2015 р. по 25.04.2016 р., та 740 грн. 06 коп. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з грудня 2015 р. по лютий 2016 р., судом перевірено в межах заявленого періоду. Суд вважає вимоги про стягнення річних процентів такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 707 грн. 58 коп., нарахованих за вказаний період, внаслідок неправильно виконаного позивачем розрахунку. Вимоги про стягнення втрат від інфляції грошових коштів задовольняються в розмірі 740 грн. 06 коп., нарахованих за період з грудня 2015 р. по лютий 2016 р.

З посиланням на п. 5.4 договору № 0511/15-2 від 05.11.20215 р. позивачем заявлено вимоги про стягнення 10855 грн. 33 коп. пені, нарахованої за період з 01.12.2015 р. по 25.04.2016 р. Пунктом 5.4 договору (в редакції, узгодженій протоколом розбіжностей) передбачено, що у разі затримки оплати послуг транспортного експедирування вантажу, замовник сплачує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу.

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини першої статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Перевіривши розрахунок суми заявленої до стягнення пені, суд вважає вимоги про стягнення пені такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 10337 грн. 48 коп. пені, нарахованої за період з 01.12.2015 р. по 25.04.2016 р., з урахуванням того, що строк виконання зобовязань по оплаті наданих послуг за актом надання послуг № 315-009204 від 07.12.2015 р. розраховується починаючи з 14.12.2015 р., а не з 01.12.2015 р., як зазначено позивачем.

Вимоги про стягнення 31800 грн. штрафу позивач обґрунтовує п.2.4 договору № 0511/15-2 від 05.11.2015 р. Як встановлено, пункт 2.4 договору № 0511/15-2, на який посилається позивач, змінено протоколом розбіжностей та в узгодженій редакції відсутні умови щодо нарахування штрафної санкції в розмірі 100 грн. за кожен календарний день протермінування сплати послуг. Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та приписів ст. 231 ГК України штрафні санкції визначаються законом або передбачаються договором. Суд вважає вимоги про стягнення штрафу такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір неустойки повинен бути погоджений сторонами. Таким чином, посилання позивача на п. 2.4 договору № 0511/15-2 суд вважає безпідставним. В задоволенні вимог про стягнення штрафу в розмірі 31800 грн. відмовляється.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, ст. ст. 193, 231 ГК України, ст. ст. 526, 629, 929, 931 ЦК України, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Агея» (69035, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 147, ідентифікаційний номер 37359165) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Транссоло» (79024, м. Львів, вул. Промислова, буд. 50/52, офіс 629, ідентифікаційний код 39551177) 61678 (шістдесят одна тисяча шістсот сімдесят вісім) грн. основного боргу, 10337 (десять тисяч триста тридцять сім) грн. 48 коп. пені, 707 (сімсот сім) грн. 58 коп. річних процентів, 740 (сімсот сорок) грн. 06 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 1101 (одна тисяча сто одна) грн. 96 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 02 липня 2016 року.

Суддя І.А. Попова