ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року Справа № 904/952/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Лдихур

при секретарі Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № б/н від 06.01.2016 р.;

від відповідача-1: ОСОБА_2, представник, довіреність № 100 від 08.02.2016 р.;

представник відповідача-2 не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ОЙЛ ГРУП" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2016 року у справі №904/952/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Енергопростір", м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ОЙЛ ГРУП", м.Луцьк

до приватного підприємства "Сотлайн", м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором підряду №61 від 13.07.2012р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2016р. у справі №904/952/16 (суддя Петренко І.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_3" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Енергопростір" 752178,51грн. основної заборгованості; 330958,54грн. інфляційного збільшення суми боргу; 189150,34грн. пені; 28253,06грн. три відсотки річних; 19508,86грн. судового збору.

Не погодившись з даним рішенням, ТОВ "ВЕСТ ОЙЛ ГРУП" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, як прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Посилається на те, що позивач був повідомлений про те, що у платіжному дорученні про перерахування коштів від 03.08.2012р. на суму 245000,00грн. помилково зазначено невірне призначення платежу, що потягнуло за собою збільшення розміру позовних вимог.

Також посилається на те, що до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік, а тому нарахування позивачем пені на суму заборгованості є неправомірним.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання, призначене для розгляду апеляційної скарги, представник відповідача-2 не зявився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі свого представника. Враховуючи те, що коло представників у судовому засіданні не обмежено та те, що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача-2, якого належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 22.06.2016р.оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників присутніхсторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 13.07.2012р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Енергопростір" (далі по тексту - позивач, генеральний підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вест ОСОБА_3" (далі по тексту - відповідач-1, замовник) укладено договір №61 генерального підряду (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого генеральний підрядник зобов'язується за завданням замовника на свій ризик з залученням власних матеріалів та з матеріалів, наданих замовником, вартість яких включена у договірну ціну по договору, виконати комплекс робіт по будівництву автозаправного комплексу (АЗК) (далі по тексту - об'єкт), на земельній ділянці за адресою: в межах смт.Ювілейне на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у мікрорайоні "Золоті ключі" по вул.ОСОБА_4 та монтажу обладнання, згідно проектної документації замовника, в межах погодженої договірної ціни на проведення робіт та здати збудований об'єкт спільно з замовником Державній комісії і ввести його в експлуатацію, а замовник зобов'язаний прийняти та оплатити вартість виконання комплексу робіт.

Пунктом 1.11 договору визначено, що акти форми КБ-2в та КБ-3 є актами прийняття замовником певного етапу робіт виконаного за звітний місяць.

Пунктом 2.2 договору визначено зобов'язання замовника, серед яких зокрема прийняти повний комплекс виконаних по об'єкту робіт, що підтверджується відповідним актом, який вказаний у пункті 1.11 даного договору (п.п. 2.2.8 договору) та оплатити виконані генеральним підрядником роботи у відповідності до умов даного договору (п.п. 2.2.9 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що загальна вартість робіт встановлюється договірною ціною, з врахуванням вартості матеріалів, устаткуванням, наданого замовником, для використання та встановлення на об'єктах, передбачених даним договором, і складає 7789120,00грн., в т.ч. ПДВ 20%, з яких вартість робіт генерального підрядника становить 5869120,00грн., в т.ч.ПДВ 20%.

Пунктом 3.2 договору визначено, що вартість робіт, визначена у пункті 3.1 даного договору, є динамічною і підлягає зміні лише за погодженням сторін по фактичній вартості після закінчення усіх будівельно-монтажних робіт на майданчику.

Пунктом 3.3 договору визначено, що зміна вартості робіт узгоджується сторонами шляхом укладання відповідної додаткової угоди до даного договору, яка з моменту підпису уповноваженими представниками сторін являється невід'ємною частиною договору.

Пунктом 4.1 договору визначено, що розрахунки між сторонами здійснюються в Українській національній валюті - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок генерального підрядника згідно Інструкції "Про безготівкові розрахунки в України в національній валюті".

Пунктом 4.2 договору визначено, що розрахунки між сторонами здійснюються окремо по кожному об'єкту, наступним чином:

- сума у розмірі 10% від вартості робіт генпідрядника, вказаної в пункті 3.1.1, перераховуються на розрахунковий рахунок генерального підрядника як авансовий платіж (підпункт 4.2.1 договору);

- сума в розмірі 60% від вартості робіт генпідрядника, вказаної в пункті 3.1.1, перераховується поетапно, проміжними платежами, на підставі прийнятих Актів виконаних робіт, відповідно до форми КБ-2в та довідки про вартість КБ-3, у розмірі, що вказана в даній довідці, як проміжний платіж протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту підписання відповідного акту (підпункт 4.2.2 договору);

- сума у розмірі 30% від вартості робіт генпідрядника, вказаної в п.3.1.1, перераховується на розрахунковий рахунок генерального підрядника протягом 35 (тридцяти п'яти) банківських днів з дати підписання Акту готовності до експлуатації та введення об'єкту в експлуатацію (підпункт 4.2.3 договору).

Пунктом 7.4 договору визначено, що акти форми КБ-2в та КБ-3 вважаються прийнятими замовником лише при умові наявності на них підпису відповідальної особи замовника та скріплених печаткою замовника.

01.11.2013р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Енергопростір" (далі по тексту - позивач, генеральний підрядник, кредитор) та приватним підприємством "Сотлайн" (далі по тексту - відповідач-2, поручитель) укладено договір поруки (далі по тексту - договір поруки), відповідно до пункту 1.1 договору поруки в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язків відповідача-1 перед кредитором за договором за договором генерального підряду від 13.07.2012р. за №61 (далі по тексту - основний договір), який був укладений між кредитором та боржником, в частині оплати за виконані роботи чи надані послуги.

Пунктом 1.2 договору поруки визначено, що відповідальність поручителя перед кредитором є обмеженою. Розмір відповідальності поручителя складає 1000,00грн.

Пунктом 2.1 договору визначено, що у разі порушення боржником обов'язків за основним договором поручитель відповідає перед кредитором субсидіарно відносно до боржника, тобто виключно у тому разі, якщо боржник не задовольнить у повному обсязі або частково письмової вимоги кредитора відповідно до пункту 3.1 цього договору.

Поручитель відповідає перед кредитором виключно у розмірі, визначеному у пункті 1.2 договору (пункт 2.2 договору).

У разі невиконання боржником умов основного договору в частині оплати за виконані роботи чи надані послуги в строки, передбачені основним договором, кредитора звертається з відповідною письмовою вимогою до боржника (пункт 3.1 договору).

Якщо боржник не виконає письмову вимогу кредитора, передбачену пунктом 3.1 цього договору, в строк, що дорівнює 5 банківським дням або виконає частково, поручитель протягом п'яти банківських днів з дня отримання ним відповідної вимоги кредитора, зобов'язаний сплатити кредитору суму визначену пунктом 1.2 договору (пункт 3.2 договору).

Моментом сплати суми боргу поручителем в порядку пункту 3.2 цього договору є дата зарахування такої суми на рахунок кредитора (пункт 3.3 договору).

Пунктом 6.1 договору визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Пунктом 6.2 договору визначено, що цей договір діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених статтею 559 Цивільного кодексу України.

Позивач, на виконання умов договору, побудував передбачений договором підряду обєкт, а саме: автозаправний комплекс (АЗК), на земельній ділянці за адресою: в межах смт.Ювілейне на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у мікрорайоні "Золоті ключі" по вул.ОСОБА_4

Відповідач-1 в порушення прийнятих на себе зобовязань в частині своєчасної та повної оплати за виконані позивачем роботи не розрахувався, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 752178,51грн., що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Крім суми основної заборгованості позивачем здійснено розрахунок та заявлено до стягнення (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) суму 3% річних у розмірі 28253,06грн., суми інфляційних втрат у розмірі 331139,07грн. та пені в сумі 189150,34грн.

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, а одностороння відмова від виконання своїх зобовязань неприпустима.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Як вбачається з наданих позивачем підсумкових відомостей ресурсів та актів приймання виконаних робіт (т.1, а.с. 79-250, т.2, а.с. 1-250, т.3, а.с. 1-116), ТОВ "Будівельна компанія Енергопростір" на виконання умов договору було виконано підрядні роботи на загальну суму 13499999,99грн.

Предметом договору є виконання позивачем робіт, визначених договором, за які відповідач повинен здійснити оплату. Саме оплата виконаних робіт формує зміст прав і обов'язків відповідача. Документами, які підтверджують виконання позивачем робіт, є акти приймання виконаних робіт, які підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Відповідачем-1 за виконані позивачем роботи було сплачено 12747821,48грн., несплаченою залишилась сума 752178,51грн.

Станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення факт наявності боргу за договором у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, а тому висновки суду про стягнення боргу в сумі 752178,51грн. ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають приписам ст.526 ЦК України, ст.173,193 ГК України та умовам договору.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення суму інфляційних витрат в розмірі 331139,07грн. за загальний період 31.12.2014р. по 31.03.2016р.

Вказаний розрахунок перевірено колегією суддів, на підставі чого апеляційний суд підтримує висновок господарського суду про те, що сума інфляційних втрат є меншою, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені та вважає обґрунтованим задоволення господарським судом позову в цій частині частково, в сумі 330958,54грн.

Позивачем також було нараховано 3% річних в розмірі 28253,06грн. за загальний період з 31.12.2014р. по 31.03.2016р.

Колегія суддів вважає, що вказаний розрахунок є таким, що складений у відповідності до норм діючого законодавства, а обґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення 3% річних частково, в сумі 28253,06грн.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Позивач нарахував та заявив до стягнення відповідачу-1 пеню в сумі 189150,34грн. за загальний період прострочення з 31.12.2014р. по 30.06.2015р.

Вказаний розрахунок визнано колегією суддів правомірним та таким, що обґрунтовано задоволений судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що позивач був повідомлений про те, що у платіжному дорученні про перерахування коштів від 03.08.2012р. на суму 245000,00грн. помилково зазначено невірне призначення платежу, що потягнуло за собою збільшення розміру позовних вимог, не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, належних доказів направлення відповідачем та отримання позивачем листа про зміну призначення платежу ТОВ "ВЕСТ ОЙЛ ГРУП" надано не було.

Згідно листа №25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу», після списання коштів з рахунку платника щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами без учсті банку.

Позивач на протязі розгляду справи наголошував, що листа про зміну призначення платежу не отримував і своєї згоди на зміну призначення платежу не надавав.

За таких обставин доводи скаржника про зменшення позовних вимог на суму 245000,00грн. необґрунтовані.

Що стосується посилань відповідача-1 в апеляційній скарзі про незастосування судом строку позовної давності щодо стягнення пені, колегія суддів вважає вказане посилання необґрунтованим, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем-1 під час розгляду справи судом першої інстанції не було заявлено про застосування строку позовної давності щодо нарахування пені, а тому у господарського суду були відсутні підстави для відмови в задоволені позовних вимог в частині стягнення пені.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ ОЙЛ ГРУП" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2016 року у справі №904/952/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Джихур

Постанова виготовлена в повному обсязі 24.06.2016 року.