ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.06.2016р. Справа № 905/1819/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів",

, м.Нікополь

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь",

, м.Маріуполь

про стягнення пені в сумі 244033,38 грн. та трьох процентів річних в сумі 16684,23 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 по дов.

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів, м.Нікополь, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь, про стягнення пені в сумі 244033,38 грн. та трьох процентів річних в сумі 16684,23 грн.

Згідно із ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач заявою від 29.06.2015р. зменшив предмет позову, заявивши вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 209007,05 грн. та трьох процентів річних в сумі 14250,48 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №161501/1506160 від 25.12.2015р. в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Відповідач надав відзив на позов від 29.06.2016р. №09/10/24, в якому стверджує про невірність нарахування пені та 3% річних з граничного дня оплати товару.

Крім цього, відповідачем також заявлене клопотання про відстрочку виконання судового рішення до 31.07.2016р. та клопотання про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру штрафу на 80%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

25.12.2015р. між сторонами був підписаний договір поставки №161501/1506160, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався поставити та передати у власність відповідача (покупця), а відповідач прийняти та оплатити згідно п.3.4 договору феросплави, протягом строку з 01.01.2016р. по 30.04.2016р. на умовах, у кількості та строки, вказані у специфікаціях до договору, які є його невідємними частинами.

Згідно до п.2.1 договору поставка товару здійснюється на умовах СРТ, залізнична станція Сартана Донецької залізниці. Можливе постачання товару на умовах ФСА, склад вантажовідправника, автотранспортом покупця. Партією поставки товару за цим договором є кількість товару, відвантаженого для перевезення за однією залізничною накладною.

Сторонами до договору поставки №161501/1506160 від 25.12.2015р. було підписано специфікації №№1, 2 від 25.12.2015р., №№3,4 від 29.01.2015р., №№5,6 від 29.02.2016р., в яких узгоджено найменування товару, його якість, кількість, ціну реалізації, строки поставки, загальну суми по специфікації тощо.

Відповідно до п.2.3 договору №161501/1506160 від 25.12.2015р. датою поставки товару при постачанні залізничним транспортом вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції вантажовідправника.

Як встановлено судом, згідно з наданими до матеріалів справи:

- залізничною накладною №46008009 у вагоні №67172072 позивачем було поставлено відповідачу 06.02.2016р. товар на суму 1296738,84 грн.;

- залізничною накладною №46008033 у вагоні №67575118 позивачем було поставлено відповідачу 06.02.2016р. товар на суму 1301635,90 грн.;

- залізничною накладною №46007985 у вагоні №65294985 позивачем було поставлено відповідачу 06.02.2016р. товар на суму 1300656,48 грн.;

- залізничною накладною №46007993 у вагоні №67157826 позивачем було поставлено відповідачу 06.02.2016р. товар на суму 1297718,25 грн.;

- залізничною накладною №46007951 у вагоні №60649001 позивачем було поставлено відповідачу 06.02.2016р. товар на суму 1292821,20 грн.;

- залізничною накладною №46007977 у вагоні №64464001 позивачем було поставлено відповідачу 06.02.2016р. товар на суму 1302615,30 грн.;

- залізничною накладною №46008017 у вагоні №67355818 позивачем було поставлено відповідачу 06.02.2016р. товар на суму 1287924,16 грн.;

- залізничною накладною №46008025 у вагоні №67359059 позивачем було поставлено відповідачу 06.02.2016р. товар на суму 1302615,30 грн.;

- залізничною накладною №46007944 у вагоні №60636461позивачем було поставлено відповідачу 06.02.2016р. товар на суму 1287924,16 грн.;

- залізничною накладною №46243168 у вагоні №62466776 позивачем було поставлено відповідачу 13.02.2016р. товар на суму 1298697,66 грн.;

- залізничною накладною №46243168 у вагоні №62466818 позивачем було поставлено відповідачу 13.02.2016р. товар на суму 1300656,48 грн.;

- залізничною накладною №46243200 у вагоні №62466677 позивачем було поставлено відповідачу 13.02.2016р. товар на суму 1308491,76 грн.;

- залізничною накладною №46243101 у вагоні №60421336 позивачем було поставлено відповідачу 13.02.2016р. товар на суму 2036292,78 грн.;

- залізничною накладною №46472544 у вагоні №55468516 позивачем було поставлено відповідачу 20.02.2016р. товар на суму 1295759,44 грн.;

- залізничною накладною №46472544 у вагоні №55468904 позивачем було поставлено відповідачу 20.02.2016р. товар на суму 1304574,12 грн.;

- залізничною накладною №46472544 у вагоні №55088900 позивачем було поставлено відповідачу 20.02.2016р. товар на суму 1295759,44 грн.;

- залізничною накладною №46472544 у вагоні №55468078 позивачем було поставлено відповідачу 20.02.2016р. товар на суму 1290862,38 грн.;

- залізничною накладною №46472544 у вагоні №55467591 позивачем було поставлено відповідачу 20.02.2016р. товар на суму 1292821,20 грн.;

- залізничною накладною №46472544 у вагоні №53569059 позивачем було поставлено відповідачу 20.02.2016р. товар на суму 1297718,25 грн.;

- залізничною накладною №46472544 у вагоні №62623319 позивачем було поставлено відповідачу 20.02.2016р. товар на суму 1302615,30 грн.;

- залізничною накладною №46472544 у вагоні №55468318 позивачем було поставлено відповідачу 20.02.2016р. товар на суму 1302615,30 грн.

Відповідачем факт отримання від позивача вказаного товару саме за договором №161501/1506160 від 25.12.2015р. не заперечується.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 3.4 договору №161501/1506160 від 25.12.2015р. встановлено, що відповідач здійснює оплату товару, що постачається, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача протягом 30 банківських днів з дати поставки товару.

Оплата буде здійснюватися на користь позивача на розрахунковий рахунок №9082 в ПАТ КБ ПриватБанк, 49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, МФО 305299 (п.3.6 договору).

Відповідно до ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Одночасно, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, згідно ст.254 Цивільного кодексу України днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №1155-р Про перенесення робочих днів у 2016 році з метою створення сприятливих умов для святкування 7 січня, 8 березня та 28 червня, а також раціонального використання робочого часу керівникам підприємств, установ та організацій було рекомендовано перенести у порядку і на умовах, установлених законодаством, у 2018 році для працівників, яким установлено пятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, робочий день з понеділка 7 березня на суботу 12 березня.

Таким чином, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість товару, отриманого від позивача:

- 06.02.2016р. в строк до 21.03.2016р.;

- 13.02.2016р. в строк до 28.03.2016.;

- 20.02.2016р. в строк до 04.04.2016р.

Як встановлено, згідно з довідкою від 06.05.2016р. №Е.21.0.0.0/4-101912 ПАТ КБ ПриватБанк на поточний рахунок №9082 ПАТ Нікопольський завод феросплавів надійшли кошти від ПАТ МК Азовсталь:

- 01.04.2016р. на суму 11422522,13 грн.;

- 25.03.2016р. на суму 1444213,09 грн.;

- 07.04.2016р. на суму 8411990,44 грн.;

- 04.04.2016р. на суму 1308491,76 грн.;

- 08.04.2016р. на суму 5305725,43 грн.

Тобто, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товар всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач виконав з простроченням.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за період з 22.03.2016р. по 07.04.2016р. нараховано та предявлено до стягнення три проценти річних в сумі 14250,48 грн.

За приписом ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст.551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства, при цьому розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до п.7.6 договору №161501/1506160 від 25.12.2015р. сторонами узгоджено, що у випадку порушення відповідачем строків оплати за поставлений товар, останній сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожен день прострочення оплати.

Згідно вказаного пункту договору позивачем за період з 22.03.2016р. по 07.04.2016р. заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 209007,05 грн.

За висновками суду, розрахунок трьох процентів річних арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

30.06.2016р. до суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь, згідно якого відповідачем заявлене клопотання про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру пені на 80%.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як встановлено судом, позивачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено жодними доказами факту виникнення в нього збитків, будь-яких інших негативних наслідків у звязку з допущенням прострочення виконання відповідачем своїх зобовязань за договором №161501/1506160 від 25.12.2015р.

При цьому, як було викладено вище, з боку відповідача повністю виконано свої зобовязання з оплати отриманого від позивача товару.

Судом також прийнято до уваги ті обставини, що наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ №33/6/а від 07.10.2014р. Про визначення районів проведення антитерористичної операції і термінів її проведення визначено, що Донецька і Луганська області (без винятків) входять до території проведення з 07.04.2014р. Таким чином, враховуючи місцезнаходження відповідача (м.Маріуполь), останній здійснює свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Таким чином, за висновками суду, нарахування позивачем до стягнення з відповідача пені є завищеним та не відповідає, передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1, 2 ст.627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності.

За таких обставин, враховуючи надані до матеріалів справи докази, приймаючи до уваги повне виконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем, а також відсутність відомостей щодо понесення позивачем у звязку з цим збитків, суд дійшов висновку про наявність виняткових підстав для зменшення заявленого до стягнення позивачем розміру пені до 104503,53 грн., в результаті чого клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню.

Як наслідок, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 118754,01 грн., у тому числі пеня в сумі 104503,53 грн. та три проценти річних в сумі 14250,48 грн.

30.06.2016р. до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", викладене у відзиві на позов, про відстрочку виконання судового рішення до 31.07.2016р.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України.

Згідно із ст.121 Господарського процесуального кодексу України суд може відстрочити виконання рішення при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, і у виняткових випадках, залежно від обставин справи.

При цьому, відстрочка фактично означає відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як встановлено, відповідачем в обгрунтування свого клопотання про відстрочку виконання рішення суду додано лише накази про заходи в період зниження обсягів виробництва та погіршення фінансового-економічного стану комбінату від 12.11.2015р. та від 25.12.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2016р. та акти на списання до витрат товарно-матеріальних цінностей.

Проте, за висновками суду, відповідачем жодних доказів можливості виконання судового рішення після саме 31.07.2016р. до матеріалів справи не надано, внаслідок чого необгрунтованим є строк відстрочки виконання рішення суду.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь про відстрочку виконання судового рішення строком до 31.07.2016р. підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача, враховуючи, що, за висновками суду, спір по справі виник внаслідок неправильних дій відповідача.

При цьому, судом прийнято до уваги зменшення розміру позовних вимог позивачем та сплату судового збору при подачі позовної заяви в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Як наслідок, згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» поверненню позивачу з державного бюджету підлягає судовий збір в сумі 584,58 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, м.Нікополь до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь про стягнення пені в сумі 209007 грн. 05 коп. та 3% річних в сумі 14250 грн. 48 коп. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500 Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, р/р 445 у ПАТ ПУМБ м.Маріуполь, МФО 334851, ) на користь Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів (53200 Дніпропетровська обл., м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 310, р/р 9082 у ПАТ КБ ПриватБанк м.Дніпропетровськ, МФО 305299, ) пеню в сумі 104503 грн. 53 коп. та три проценти річних в сумі 14250 грн. 48 коп., судовий збір в сумі 3933 грн. 44 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути Публічному акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів (53200 Дніпропетровська обл., м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 310, р/р 9082 у ПАТ КБ ПриватБанк м.Дніпропетровськ, МФО 305299, ) з державного бюджету України судовий збір в сумі 584 грн. 58 коп., сплачений згідно платіжного доручення №200606 від 25.05.2016р.

В судовому засіданні 30.06.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 01.07.2016р.

Суддя Г.В. Левшина