ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Справа № 911/1038/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Міністерства охорони здоровя України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фіоліс трейд ЛТД, Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 57 988 248, 32 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №14.02/14 від 19.05.2016 )

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.03.2016 Міністерство охорони здоровя України (далі-ТОВ МОЗ України/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фіоліс трейд ЛТД (далі ТОВ Фіоліс трейд ЛТД/відповідач) про, враховуючи заяви про зміну підстав позову та зменшення позовних вимог, стягнення 57 988 248,32 грн, з яких: 42 091 884,60 грн попередньої оплати 2 946 198,17 грн інфляційних втрат, 8 192 270, 93 грн пені та 3 685 416,46 грн штрафу, а також 1 072 478,16 грн 3% річних, нарахованих в порядку ст. ст. 536, 693 ЦК України.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.03.2016 порушено провадження у справі №911/1038/16 та призначено її до розгляду 12.04.2016.

Ухвалами господарського суду Київської області від 12.04.2016, 26.04.2016, 17.05.2016 та 13.06.2016 розгляд даної справи відкладався на 26.04.2016, 17.05.2016, 13.06.2016 та 21.06.2016 відповідно.

Водночас, ухвалою господарського суду Київської області від 17.05.2016 строк розгляду спору у даній справі було продовжено на 15 днів.

У судові засідання 12.04.2016, 26.04.2016, 17.05.2016, 13.06.2016 та 21.06.2016 представник відповідача не прибув, витребувані судом документи не надав, про причини неприбуття у судові засідання суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду даної справи ТОВ Фіоліс трейд ЛТД було повідомлене належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №894.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

11.12.2014 між Міністерством охорони здоровя України (далі-замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор Фарма» (далі-постачальник) було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №237/21-24 (далі - договір), згідно п. 1.1. якого постачальник зобовязався поставити лікарський засіб, зазначений в специфікації (далі - товар), а замовник оплатити такий товар на умовах договору. Закупівля товару здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 2301400 «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру» за напрямом «Централізована закупівля медикаментів для антиретровірусної терапії дорослих, підлітків і дітей».

Товар постачається уповноваженому підприємству замовника ДП «Укрвакцина» (далі уповноважене підприємство), з метою подальшої його поставки до закладів охорони здоров'я.

Відповідно до пп. 1.2., 3.1., 3.2., 4.3., 5.1., 5.4. та 10.1. договору найменування товару: 21.20.1. Ліки (антиретровірусні препарати 7 лотів), відповідно додатку 1.

- лот 3 Зидовудин/Ламівудин, табл., капс., драже, 300мг/150мг кількість товару: 13 191 240 од.

- лот 4 Ламівудин, табл., капс., драже, 150 мг. Кількість товару: 5 827 020 од.

- лот 6 Ефавіренз, табл., капс., драже, 600 мг. Кількість товару: 6 115 560 од.

Валюта договору є гривня України. Сума договору становить 52 648 806,60 грн, у т.ч. ПДВ 3 444 314,45 грн.

Сума договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Замовник має право здійснити попередню оплату, яка здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №117, у строк не більше трьох місяців з моменту оплати у розмірі до 100% від суми договору на підставі рахунку, виставленого постачальником. Постачальник протягом трьох місяців з дня надходження коштів, як попередньої оплати, підтверджує їх використання за призначенням згідно з видатковою накладною про поставку (передачу) товару.

Постачальник забезпечує поставку товару, на умовах поставки DDP-Київ (у значенні міжнародних правил Інкотермс-2000) на склад Уповноваженого підприємства замовника Державне підприємство «Укрвакцина») за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, 66 А, 08704 у відповідності до узгодженого графіку поставки.

Приймання-передача товару оформлюється видатковою накладною постачальника (в трьох екземплярах), яка підписується матеріально-відповідальною особою постачальника і уповноваженим підприємством на ту кількість товару, яка відповідає вимогам договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

19.12.2014 між Міністерством охорони здоровя України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор Фарма» укладено додаткову угоду №1 до договору про закупівлю за державні кошти №237/21-24 від 11.12.2014, за умовами якої сторони погодили викласти п. 4.3. договору в наступній редакції: «Оплата за товар може здійснюватись замовником на умовах попередньої оплати у розмірі до 100% від суми договору на підставі відповідного рахунку, виставленого постачальником, з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти (із змінами). Зобовязання з поставки товару, оплаченого в порядку попередньої оплати, має бути виконане постачальником відповідно до умов цього договору в межах строків, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №117.».

Відповідно до графіку поставки (додаток 2 до угоди) сторони погодили, що:

- лот 3 Зидовудин/Ламівудин, табл., капс., драже, 300мг/150мг у кількості товару: 13 191 240 од. вартістю 32 978 100,00 грн мав бути поставлений протягом 180 днів з дня оплати;

- лот 4 Ламівудин, табл., капс., драже, 150 мг. у кількості товару: 5 827 020 од. вартістю 4 137 184,20 грн мав бути поставлений протягом 180 днів з дня оплати;

- лот 6 Ефавіренз, табл., капс., драже, 600 мг. у кількості товару: 6 115 560 од. вартістю 15 533 522,40 грн мав бути поставлений протягом 180 днів з дня оплати.

19.12.2014 на виконання умов договору, у якості попередньої оплати вартості товару позивачем було сплачено відповідачу 52 648 806,60 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №7848 від 19.12.2014. Відповідний платіж було проведено Державною казначейською службою України 23.12.2014.

16.06.2015 у звязку зі зміною найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор Фарма» на Товариство з обмеженою відповідальністю Фіоліс трейд ЛТД між останнім та Міністерством охорони здоровя України було укладено додаткову угоду №2 до договору від 11.12.2014 №237/21-24 про внесення відповідних змін до договору щодо найменування постачальника.

В подальшому, 29.07.2015 між Міністерством охорони здоровя України та Товариством з обмеженою відповідальністю Фіоліс трейд ЛТД було укладено додаткову угоду №3 до договору від 11.12.2014 №237/21-24, за змістом якої сторони домовились про те, що сума договору становить 52 143 244, 80 грн, у т.ч. ПДВ 3 411 240,31 грн, постачальник повертає замовнику різницю за попередньо оплачений товар у сумі 505 561,80 грн, у т.ч. ПДВ 33 074,14 грн. Відповідною додатковою угодою сторони також погодили викласти в новій редакції графік поставки товару, а саме:

- лот 3 Зидовудин/Ламівудин, табл., капс., драже, 300мг/150мг у кількості товару: 13 191 240 од. вартістю 32 714 275,20 грн мав бути поставлений протягом 180 днів з дня оплати;

- лот 4 Ламівудин, табл., капс., драже, 150 мг. у кількості товару: 5 827 020 од. вартістю 4 078 914,00 грн мав бути поставлений протягом 180 днів з дня оплати;

- лот 6 Ефавіренз, табл., капс., драже, 600 мг. у кількості товару: 6 115 560 од. вартістю 15 350 055,60 грн мав бути поставлений протягом 180 днів з дня оплати.

Натомість, відповідач свої договірні зобов'язання щодо поставки попередньо оплаченого позивачем товару належним чином не виконав, здійснивши поставку товару в неповному обсязі та з порушенням строків.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи видаткової накладної №ФТ-0110 від 31.07.2015 відповідачем було поставлено уповноваженому підприємству Лот №4 у кількості 5 827 020 од. вартістю 4 078 914,00 грн.

Згідно наявної в матеріалах справи видаткової накладної №ФТ-0116 від 12.08.2015 відповідачем було поставлено уповноваженому підприємству Лот №3 у кількості 2 612 100 од. вартістю 6 478 008,00 грн.

Водночас, залишок лоту №3 у кількості 10 579 140 од. вартістю 26 236 267,20 грн та лот №6 у кількості 6 115 560 од. вартістю 15 350 055,60 грн відповідачем не поставлено.

До того ж, як зауважив позивач, відповідач не виконав свого договірного обовязку та не повернув різницю за попередньо оплачений товар у сумі 505 561,80 грн, у т.ч. ПДВ 33 074,14 грн.

З огляду вищенаведеного, враховуючи порушення відповідачем свого договірного обовязку щодо поставки товару у повному обсязі відповідно до умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 42 091 884,60 грн попередньої оплати, що складається з сум:

- попередньої оплати у розмірі 505 561,80 грн, зобовязання по поверненню якої покладено на відповідача згідно додаткової угоди №3 від 29.07.2015;

- вартості недопоставленого товару за лотом №3 у розмірі 26 236 267,20 грн;

- вартості непоставленого товару за лотом №6 у розмірі 15 350 055,60 грн.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655, ч. 1 ст. 662, ч. 1 ст. 670, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до п. 5.7. договору датою виконання постачальником зобов'язань щодо поставки товару у повному обсязі вважається дата надходження товару у відповідній кількості та якості, що відповідає вимогам договору, на склад уповноваженого підприємства.

Таким чином, враховуючи встановлені договором строки поставки товару та здійснену 23.12.2014 позивачем 100% попередню оплату, суд дійшов висновку про те, що останнім днем виконання відповідачем обовязку по поставці товару є 20.06.2015.

Однак, зі встановлених вище обставин слідує, що відповідач не належним чином виконав покладений на нього договірний обовязок та поставив товар у меншій кількості, ніж це було погоджено сторонами та з порушенням відповідно встановленого строку.

З огляду наведеного, неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань щодо поставки попередньо оплаченого позивачем товару, у відповідності до положень статей 670, 693 ЦК України, породжує для відповідача обовязок по поверненню сплаченої позивачем попередньої оплати у розмірі 42 091 884,60 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, оскільки відповідач станом на дату прийняття відповідного рішення не поставив товар у погодженій сторонами кількості, суму попередньої оплати у розмірі 505 561,80 грн згідно додаткової угоди №3 від 29.07.2015 не повернув, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 42 091 884,60 грн попередньої оплати та, відповідно, її задоволення.

У зв'язку з неналежним виконанням продавцем свого зобовязання щодо поставки товару у відповідно погоджені сторонами строки, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 3 685 416,46 грн штрафу, нарахованого на суму договору у розмірі 52 648 806,60 грн, та 8 192 270,93 грн пені, нарахованої за наступні періоди:

- з 21.06.2015 по 31.07.2015 на 4 078 914,00 грн вартості невчасно поставленого товару за лотом №4;

- з 21.06.2015 по 12.08.2015 на 6 478 008,00 грн вартості невчасно поставленого товару за лотом №3;

- з 21.06.2015 по 21.12.2015 на 42 091 884,60 грн, що включає вартість недопоставленого товару за лотом №3 у розмірі 26 236 267,20 грн, вартість непоставленого товару за лотом №6 у розмірі 15 350 055,60 грн та сум попередньої оплати у розмірі 505 561,80 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у випадку затримки поставки товару понад термін, встановлений пунктом 5.1. договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) % від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки товару, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) % (семи відсотків) від вартості непоставленого (неприйнятого) товару, а у разі здійснення попередньої оплати постачальника, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Водночас, в силу вимог ст. ст. 612, 599 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як слідує з наявних в матеріалах справи доказів відповідач порушив строки поставки товару за договором, прострочивши виконання відповідного зобовязання: за лотом №3 - на 52 дні, за лотом №4 - на 40 днів, у той час як обовязок по поставці товару за лотом №6 відповідачем не виконано у повному обсязі.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, суд дійшов висновку, що право на нарахування пені за порушення відповідачем обов'язку поставці товару у позивача виникає після спливу відповідно встановленого договором строку оплати, тобто 21.06.2015 та припиняється частково/повністю в день, що передує дню поставки товару, а саме 30.07.2015 та 11.08.2015.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Як слідує з наданого позивачем розрахунку, 7 702 814,88 грн пені нараховано позивачем за період з 21.06.2015 по 21.12.2015 на 42 091 884,60 грн, що включає вартість недопоставленого товару за лотом №3 у розмірі 26 236 267,20 грн, вартість непоставленого товару за лотом №6 у розмірі 15 350 055,60 грн та суму попередньої оплати у розмірі 505 561,80 грн.

Водночас, відповідно до укладеної 29.07.2015 додаткової угоди №3 до договору, сторони погодили зменшити суму договору до 52 143 244,80 грн, а різницю попередньої оплати у розмірі 505 561,80 грн відповідач зобовязався повернути, відтак сторони змінили порядок виконання відповідачем зобовязання, погодивши, що на 505 561,80 грн відповідачем товар не поставлятиметься.

З огляду вищенаведеного, оскільки умовами договору передбачено право позивача нараховувати пеню та штраф на вартість непоставленого (неприйнятого) товару, у той час як сторонами зменшено вартість поставки на 505 561,80 грн, суд дійшов висновку, що нарахування пені та штрафу на 505 561,80 грн погодженої до повернення попередньої оплати є безпідставним.

Таким чином, суд здійснював обрахунок заявлених до стягнення: штрафу на суму договору у розмірі 52 143 224,80 грн, а також пені за наступні періоди:

- з 21.06.2015 по 30.07.2015 на 4 078 914,00 грн вартості невчасно поставленого товару за лотом №4;

- з 21.06.2015 по 11.08.2015 на 6 478 008,00 грн вартості невчасно поставленого товару за лотом №3;

- з 21.06.2015 по 21.12.2015 на 41 586 322,80 грн, що складається з вартості недопоставленого товару за лотом №3 у розмірі 26 236 267,20 грн та вартості непоставленого товару за лотом №6 у розмірі 15 350 055,60 грн.

Оскільки арифметично вірний розмір штрафу, обрахований судом з урахуванням положень договору та обставин справи, становить 3 650 025,74 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 3 685 416,46 грн штрафу підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 650 025,74 грн.

Водночас, оскільки арифметично вірний розмір сум пені, обрахований судом в межах визначених позивачем періодів з урахуванням вимог закону та обставин справи, становить 8 158 374,38 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 8 192 270,93 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 8 158 374,38 грн.

Поряд з тим, судом враховано, що норми чинного законодавства України не містять прямої заборони законодавця щодо одночасного застосування такого виду забезпечення виконання зобов'язання, як пеня та штраф.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі №06/5026/1052/2011 та постанові Вищого господарського суду України від 10.06.2014 у справі №910/19082/13.

Враховуючи порушення відповідачем строків поставки товару позивач просить суд стягнути з ТОВ Фіоліс трейд ЛТД 1 072 478,16 грн 3% річних, нарахованих у порядку ст. ст. 536, 693 ЦК України, на 42 091 884,60 грн попередньої оплати.

Відповідно до приписів ст. ст. 536, 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Водночас, розмір процентів ані укладеним між сторонами договором, ані положеннями Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, що регулюють відносини поставки, купівлі-продажу, не передбачений.

З огляду вищенаведеного, оскільки сторонами спірних правовідносин не встановлено розміру процентів за користування чужими грошовими коштами, суд дійшов висновку про безпідставність вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 072 478,16 грн 3% річних, нарахованих у порядку ст. ст. 536, 693 ЦК України, відтак відмову у задоволенні відповідної позовної вимоги.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 946 198,17 грн інфляційних втрат, нарахованих на 42 091 884,60 грн попередньої оплати за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року.

Частиною 2 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» передбачено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

З огляду наведеного, оскільки передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора на стягнення, зокрема, інфляційних втрат є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 2 946 198,17 грн інфляційних втрат, нарахованих на суму неповернутої попередньої оплати задоволенню не підлягає, позаяк стягнення з продавця суми попередньої оплати, перерахованої за договором купівлі-продажу не є грошовим зобов'язанням у розумінні ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі №5011-42/13539-2012.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до приписів ст. 49 ГПК України, покладаються судом на позивача та відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягають стягненню в доход Державного бюджету України, оскільки ухвалами господарського суду Київської області від 31.03.2016 та від 17.05.2016 відстрочено Міністерству охорони здоровя України сплату судового збору за подання до господарського суду Київської області відповідної позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 536, 612, 625, 655, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 231, 343, 265 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фіоліс трейд ЛТД (09104, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Гайок, 218-А, ідентифікаційний код 36176867) на користь Міністерства охорони здоровя України (01601, м. Київ, вул. Грушевського, 7, ідентифікаційний код 21508100) 42 091 884 (сорок два мільйони девяносто одну тисячу вісімсот вісімдесят чотири) грн 60 коп. попередньої оплати, 8 158 374 (вісім мільйонів сто пятдесят вісім тисяч триста сімдесят чотири) грн 38 коп. пені, 3 650 025 (три мільйони шістсот пятдесят тисяч двадцять пять) грн 74 коп. штрафу.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фіоліс трейд ЛТД (09104, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Гайок, 218-А, ідентифікаційний код 36176867) в доход Державного бюджету України 192 127 (сто дев'яносто дві тисячі сто двадцять сім) грн 65 коп. судового збору.

5. Стягнути з Міністерства охорони здоровя України (01601, м. Київ, вул. Грушевського, 7, ідентифікаційний код 21508100) в доход Державного бюджету України 14 572 (чотирнадцять тисяч пятсот сімдесят дві) грн 35 коп. судового збору.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 04.07.2016.

Суддя В.А. Ярема