КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2016 р. cправа№ 910/26994/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - не з'явились

відповідача - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Міжнародного благодійного фонду «Український жіночий фонд»

на рішення Господарського суду м. Києва від 23.11.2015 р.

у справі № 910/26994/15 (суддя - Мельник В.І.)

за позовом Міжнародного благодійного фонду «Український жіночий фонд»

до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк»

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Міжнародний благодійний фонд «Український жіночий фонд» (далі - позивач) звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача повернути позивачу грошові кошти у розмірі 16 038,49 євро, що еквівалентно 400 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.11.2015 р. у справі № 910/26994/15 в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 23.11.2015 р., Міжнародний благодійний фонд «Український жіночий фонд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що відповідачем, в порушення вимог ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої майно, щодо якого банк є користувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору, не було повернуто позивачу грошові кошти у розмірі 16 038,49 євро, що еквівалентно 400 000,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 16.12.2015 р. апеляційна скарга у справі № 910/26994/15 передана на розгляд колегії суддів у складі: Коротун О.М. (головуючий), Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 р. у зв`язку з перебуванням судді Суліма В.В. на лікарняному для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/26994/15 сформовано колегію суддів у складі: Коротун О.М. (головуючий), Гаврилюк О.М., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 р. апеляційну скаргу Міжнародного благодійного фонду "Український жіночий фонд" у справі № 910/26994/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.02.2016 р.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 р. у зв`язку з виходом судді Суліма В.В. з лікарняного, а також враховуючи формування постійного складу судових колегій, для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/26994/15 сформовано колегію суддів у складі: Коротун О.М. (головуючий), Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 р. апеляційну скаргу Міжнародного благодійного фонду "Український жіночий фонд" у справі № 910/26994/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду, а в судовому засіданні оголошено перерву до 01.03.2016 р.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/220/16 від 01.03.2016 р. у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коротун О.М. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/26994/15.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 01.03.2016 р. апеляційна скарга у справі № 910/26994/15 передана на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2016 р. апеляційну скаргу у справі № 910/26994/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.03.2016 р.

Розпорядженням № 09-52/523/16 від 28.03.2016 р. у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/26994/15.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.03.2016 р. апеляційна скарга у справі № 910/26994/15 передана на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 р. апеляційну скаргу у справі № 910/26994/15 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду. В судових засіданнях 29.03.2016 р. та 19.04.2016 р. оголошувалися перерви.

Розпорядженням № 09-52/1077/16 від 25.04.2016 р. у зв`язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/26994/15.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.04.2016 р. апеляційна скарга у справі № 910/26994/15 передана на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2016 р. апеляційну скаргу у справі № 910/26994/15 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У судовому засіданні 26.04.2016 р. було оголошено перерву до 19.05.2016 р.

У судовому засіданні 19.05.2016 р. було оголошено перерву до 09.06.2016 р.

В засідання суду, призначене на 09.06.2016 р., представники сторін не з`явилися, однак належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду та надавали пояснення у попередніх судових засіданнях.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.04.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» та Міжнародним благодійним фондом «Український жіночий фонд» було укладено договір банківського рахунка (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору банк відкриває клієнту рахунок та зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок № 01, в національній валюті України/іноземній валюті, а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно із заявою клієнта встановленої Національним банком України форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

14.01.2015 р. Міжнародний благодійний фонд «Український жіночий фонд» подав до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», за допомогою системи «Клієнт - Банк» на виконання платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 16 на перерахування грошових коштів з поточного рахунка № 01, відкритого у ПАТ «Енергобанк», на розрахунковий рахунок позивача № 9091, що відкритий у ПАТ «Укрексімбанк», на загальну суму 77 701,00 євро.

02.02.2015 р. позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив останнього надати інформацію про стан виконання платіжного доручення в іноземній валюті № 16 від 14.01.2015 р.

09.02.2015 р. ПАТ «Енергобанк» надало відповідь та повідомило позивача про те, що вживає всіх необхідних заходів для перерахування заявлених грошових коштів.

В подальшому ПАТ «Енергобанк» повідомив позивача про введення тимчасової адміністрації у банку, у зв'язку з його віднесенням до категорії неплатоспроможних.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти у розмірі 16 038,49 євро, що еквівалентно 400 000,00 грн на підставі ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Як передбачено ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Постановою Правління Національного банку України від 11.06.2015 р. № 370 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 12.06.2015 р. № 115 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк».

Станом на момент розгляду даної справи, Фонд гарантування вкладів відкликав банківську ліцензію та розпочав процедуру ліквідації банку.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктом 7.1.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ч. ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відповідно до п. 16 ст. 2 вказаного Закону тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком своїх зобов'язань перед його кредиторами, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Згідно з частиною 4 статті 49 цього Закону у судовому порядку підлягають вирішенню будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів.

Таким чином, після початку процедури ліквідації Банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 р. у справі № 3-24гс15, постанові від 01.04.2015 р. у справі № 3-25гс15 та постанові від 01.04.2015 р. у справі № 3-34гс15.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» забороняється здійснювати банківську діяльність без банківської ліцензії.

Враховуючи те, що станом на момент розгляду даного спору Національним банком України було відкликано банківську ліцензію у Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» виконання спірних операцій з перерахування коштів на виконання умов Договору банківського рахунку відповідачем стало неможливим.

Згідно зі ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути позивачу грошові кошти у розмірі 16 038,49 євро, що еквівалентно 400 000,00 грн, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Посилання скаржника на ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої майно, щодо якого банк є користувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору, судова колегія вважає безпідставними, оскільки відповідач є боржником перед позивачем щодо перерахування грошових коштів згідно платіжних доручень, а позивач є кредитором перед ПАТ «Енергобанк», відтак під час дії тимчасової адміністрації відповідач був позбавлений права повертати грошові кошти на підставі прямих приписів Закону. Вказане обмеження встановлено з метою недопущення порушення задоволення вимог інших кредиторів банку.

Посилання скаржника на правову позицію, викладену в постанові Вищого адміністративного України від 23.04.2014 р. в справі № К/800/54289/13, є також безпідставними, оскільки стороною в зазначеній справі був недержавний пенсійний фонд, до якого застосовуються положення ч. 2 ст. 48 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» та ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», де передбачено, що тільки пенсійні активи не можуть включатися до ліквідаційної маси банків. Однак, в цій господарській справі предметом спору є кошти благодійного фонду, на які не розповсюджуються заборони стосовно невключення їх до ліквідаційної маси банків.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 23.11.2015 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Міжнародного благодійного фонду «Український жіночий фонд» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міжнародного благодійного фонду «Український жіночий фонд» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 23.11.2015 р. у справі № 910/26994/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/26994/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран