донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

29.06.2016 справа №905/1091/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача від третьої особи не зявився; ОСОБА_4, за довіреністю; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк
на рішення господарського суду Донецької області
від11.01.2016 р. (підписано 16.01.2016 р.)
у справі№ 905/1091/15 (головуючий Кротінова О.В., судді Курило Г.Є., Кучерява О.О.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк
до Державного підприємства "Вугілля України", м. Київ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаДержавного підприємства "Державна вугільна компанія", м. Київ
провизнання недійсним договору
В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк (Позивач) із позовом до Державного підприємства "Вугілля України", м. Київ (Відповідач) про визнання недійсним договору поставки №3619С від 31.03.2014р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.01.2016 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм процесуального права України.

Зокрема, скаржник посилається на неповідомлення його про розгляд справи, у звязку з чим він був позбавлений можливості прийняти участь у розгляді справи та надати докази в захист своїх інтересів.

В матеріалах справи наявний договір про відступлення права вимоги на суму заборгованості, який укладений між ДП "Вугілля України", ДП ""Державна вугільна компанія" та ТОВ "САВІ". Зазначена сума заборгованості виникла за договором, дійсність якого є предметом спору в межах даної справи, а отже рішення по даній справі може вплинути на права ДП ""Державна вугільна компанія". За таких підстав, ухвалою судової колегії від 23.03.2016р. останнє було залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, зобовязано позивача направити третій особі копію позовної заяви з додатками та копію апеляційної скарги, а третю особу надати до суду письмові пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судовому засіданні вважав рішення господарського суду законним та обґрунтованим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивача та третьої особи, які не скористалися правом участі в судовому засіданні апеляційної інстанції, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 31.03.2014 року був укладений договір поставки №3619С (далі Договір), за умовами п. 1.1 якого, відповідач зобовязався передати, а позивач прийняти та оплатити на умовах цього Договору вугільну продукцію. Номенклатура, марки, обсяги, ціни, якість, строки та умови поставки товару обумовлюються сторонами в специфікаціях (додаткових угодах) до цього договору.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що він набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2014р.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

З боку відповідача спірний Договір підписаний генеральним директором ОСОБА_5 та з боку позивача генеральним директором ОСОБА_6

Сторонами підписані Специфікації до Договору на загальну суму 144 575 677,63 грн.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору поставки №3619С від 31.03.2014р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що Договір № 3619С від 31.03.2014р. та специфікації до нього на загальну суму 144 575 677,63 грн. підписано генеральним директором підприємства позивача всупереч положень п. 17 р. 10 Статуту позивача, тобто з перевищенням повноважень, погодження правочину не відбулось, а тому є наявними підстави для визнання спірного договору недійсним.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, посилається на схвалення спірного правочину шляхом мовчазної згоди особи (позивача), оскільки угода фактично виконувалась обома сторонами, без будь-яких зауважень та за відсутності відмови від схвалення, про що свідчать підписані представниками сторін та скріплені печатками акти приймання-передачі товару за спірним Договором (а.с. 177-189, т. 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою, шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Підписання угоди особою без відповідних повноважень може бути підставою для визнання угоди недійсною, як такої, що не відповідає вимогам закону.

Судова колегія не приймає доводи відповідача щодо підписання спірного Договору генеральним директором підприємства позивача з перевищенням повноважень з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Таким чином, шляхом внесення часткової оплати за поставлений товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи: карткою рахунку: 366 за Договором №3619С від 31.03.2014р., сформованою 04.11.2015р. за період з 31.03.2014р. по 01.11.2015р., листом ПАТ "Банк "Київська Русь" №6630/18-25655 від 16.10.2014р. "Про стан розрахунків", довідкою ПАТ "Фортуна-Банк" №364/11 від 16.10.2014р., банківською випискою за 30.07.2015р., актами прийому-передачі вугілля від 23.04.2014р., від 30.04.2014р., від 09.05.2014р., від 25.05.2014р., від 04.06.2014р., від 23.06.2014р., від 01.07.2014р., від 24.07.2014р., від 02.08.2014р., від 29.08.2014р., від 10.09.2014р., від 30.09.2014р., від 20.11.2014р. (а.с. 99-175, т. 1), позивачем схвалено спірний Договір.

Як встановлено п. 11.3 Статуту позивача, генеральний директор товариства без довіреності від імені підприємства здійснює всі дії, що не суперечать законодавству, зокрема, представляє товариство у всіх відносинах з третіми сторонами (особами); веде переговори та укладає (підписує) будь-які правочини (договори, угоди, контракти) та здійснює інші операції, що не суперечать законодавству України та цьому Статуту; здійснює будь-які інші дії, що не суперечать законодавству та необхідні для досягнення мети товариства за виключенням тих, які у відповідності з цим Статутом віднесені до виключної компетенції Загальних зборів учасників товариства.

Зазначене також свідчить про делегування генеральному директору позивача повноважень щодо укладання договорів.

Доказів припинення або призупинення повноважень генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ" ОСОБА_6 станом на дату укладання спірного правочину позивачем не надано, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Статутом позивача право виконавчого органу цього товариства, як генерального директора, на укладення договору не обмежено, а відтак, також беручи до уваги приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11, генеральний директор уклав договір без порушення наданих йому повноважень, а сам лише факт незатвердження договору після його підписання не може бути підставою для визнання договору недійсним.

Щодо доводів позивача про неповідомлення його про розгляд справи та неотримання ним ухвал суду, у звязку з чим він був позбавлений можливості прийняти участь у розгляді справи та надати докази на захист своїх інтересів, то вони не приймаються судовою колегією до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до розяснень Вищого господарського суду України, наведених в Інформаційному листі від 01.12.2014 року №01-06/2052/14 "Про внесення змін і доповнень до Інформаційного листа ВГСУ від 12.09.2014 року №01-06/1290/14", учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за наявності наступних умов:

- якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

- за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, місцем реєстрації та перебування позивачем вказано м. Донецьк, що знаходиться на території проведення АТО та відповідно відправлення кореспонденції з/у м. Донецьк не здійснюється.

Будь-яких інших даних щодо адреси листування матеріали справи не містять.

Судова колегія вважає доводи апеляційної скарги не заснованими на законі, оскільки в матеріалах справи наявні неодноразові клопотання позивача про відкладення розгляду справи (а.с. 72, 78, 194, т. 1), що свідчить про своєчасну обізнаність щодо часу та місця розгляду справи, а також витяги з офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" (а.с. 69, 75, 89, 198, 215, т. 1), з яких вбачається, що позивач своєчасно отримував та був повідомлений належним чином (згідно Інформаційного листа від 01.12.2014 р. №01-06/2052/14) про час та місце розгляду справи, а отже й був обізнаний про розгляд справи та мав достатньо часу для надання необхідних доказів по справі та витребуваних ухвалами суду першої інстанції документів.

Крім того, відповідно до наказу Державної судової адміністрації України від 31 травня 2013 року № 72 "Про реалізацію проекту щодо обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу", із змінами внесеними наказом Державної судової адміністрації України від 14.06.2013р. № 81, з метою забезпечення своєчасного отримання учасниками судового процесу повідомлень та інших документів під час розгляду судових справ, у місцевих та апеляційних судах загальної юрисдикції з 17 червня 2013 року запроваджено порядок щодо обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу із застосуванням автоматизованої системи документообігу суду, який, в свою чергу, визначається Тимчасовим регламентом обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 07.09.2012 року № 105.

Доказів подання заявки для отримання процесуальних документів в електронному вигляді на зазначену позивачем в апеляційній скарзі електронну скриньку , матеріали справи також не містять.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016 року у справі № 905/1091/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016 року у справі № 905/1091/15 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді О.О. Радіонова

ОСОБА_3