ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" червня 2016 р.Справа № 922/1731/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерна компанія "Харківобленерго", м. Харків
до Чугуївський районний відділ УМВС України в Харківській області, м. Чугуїв
про стягнення коштів у розмірі 16 204,79 грн.
за участю :

позивача - ОСОБА_1, за дов. № 01-16юр/3220 від 25.04.2016 року

відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Чугуївського районного відділу УМВС України в Харківській області, про стягнення заборгованості за електричну енергію у розмірі 15 288,58 грн., заборгованості за перевищення договірної величини у розмірі 260,66 грн., пені у розмірі 217,90 грн., заборгованості по КРЕ в розмірі 437,65 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов'язання за договором про постачання електричної енергії № 14172 від 07 вересня 2004 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 червня 2016 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/1731/16 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 21 червня 2016 року.

16 червня 2016 року судом долучено до матеріалів справи документи. які надійшли від відповідача, а саме: клопотання про розгляд справи без участі представник відповідача (вх. № 20067 від 16 червня 2016 року) та відзив на позовну заяву (вх. № 200668 від 16 червня 2016 року).

В призначене судове засідання 21 червня 2016 року з'явився представник позивача, який вказував на той факт, що відповідачем в повному обсязі погашено заборгованість, що є предметом провадження у справі.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення та поданим до суду документами (арк. спр. 64, 66-70).

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не зявилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвали суду про порушення провадження у справі) направлялися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідних документів.

Таким чином, суд вважає, що учасники процесу повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не зявилися у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи

Так, наявна в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі свідчить, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника (вх. № 20067 від 16 червня 2016 року), проти задоволення якого не заперечував позивач враховуючи принцип диспозитивності права учасників процесу на участь у судовому процесі та з огляду на невизнання явки учасників судового процесу в засідання суду обов'язковою, враховуючи приписи ст.ст.22 ГПК України, вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника.

В судовому засіданні 21 червня 2016 року позивач не виявив наміру подати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх вимог, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07 вересня 2004 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 14172.

Відповідно до п. 1 договору, постачальник постачає електричну енергію споживачу. а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно умов цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Споживач зобов'язаний зокрема, своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків". Здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії між електромережами постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 4а "порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії" (п.п. 2.2, 2.2.5, 2.2.7 договору).

Відповідно до додатку № 2 до спірного договору, розрахунковий період встановлено споживачу з 24 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником шляхом розрахунку згідно з вимогами ПКЕЕ, "Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією", затвердженої відповідно постановою НКРЕ України.

За внесення платежів, передбачених пунктом 2.ж2.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених в додатку № 2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ аз кожен день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з дати остаточного розрахунку, зазначеного в додатку № 2 "Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунках окремою строчкою (п. 4.2.2 договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2004 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.11 договору).

На підставі вказаного договору, позивач здійснював постачання електричної енергії відповідачу, але останній неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо оплати отриманої електричної енергії, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість за отриману електричну енергію у розмірі 15 228,58 грн.; реактивну енергію у розмірі 437,65 грн.; перевищення договірної величини у розмірі 260,66 грн., що й стало підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Абзац 1 ч. 1 ст.193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наданих відповідачем копії платіжних доручень № 49 від 07 червня 2016 року на суму 15 549,24 грн. та № 50 від 07 червня 2016 року на суму 655,55 грн., відповідачем повністю погашено заборгованість за договором про постачання електричної енергії № 14172 від 07 вересня 2004 року (що є предметом провадження у даній справі), даний факт підтвердив і представник позивача під час судового засідання 21 червня 2016 року.

Відповідно до п. 1.1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому, судом враховано п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1.1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами, у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Предмет спору - це об'єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

В даному випадку предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості (яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 14172 від 07 вересня 2004 року та застосування правових наслідків такого невиконання), а саме: за електричну енергію у розмірі 15 288,58 грн., заборгованості за перевищення договірної величини у розмірі 260,66 грн., пені у розмірі 217,90 грн., заборгованості по КРЕ в розмірі 437,65 грн., та яка була погашена після порушення провадження у даній справі, у зв'язку з чим між сторонами не залишилося не врегульованих питань, а тому суд вважає за необхідне припинити провадження у справі, згідно п. 1.1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Суд, враховуючи приписи частин 2 абзацу 1 ст. 49 ГПК України, вважає за необхідне покласти судові витрати в розмірі 1 378,00 грн. судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 55, п. 1.1 ч. 1. ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 922/1731/16 за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" до Чугуївського районного відділу УМВС України в Харківській області про стягнення коштів у розмірі 16 204,79 грн. припинити .

Стягнути з Чугуївського районного відділу УМВС України в Харківській області (63503, обл. Харківська, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31, п/р 0151 ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р 52 в АТ "ОСОБА_2 Аваль", м. Київ, МФО 380805, ) 1 378,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/1731/16