номер провадження справи 12/28/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 Справа № 908/1011/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1011/16

за позовом: Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія, с. Новопетрівка

про стягнення 155218,77 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 1679/12 від 19.05.2016 року

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 11 від 23.05.2016 року

від Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_3, довіреність № 02.1-26/04.2/936 від 07.06.2016 року

СУТЬ СПОРУ: Державна екологічна інспекція у Запорізькій області звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в розмірі 155218,77 грн.

12.05.2016 року на адресу суду від відповідача у справі надійшла заява, в якій останній просить відкласти розгляд справи № 908/1011/16, призначений на 12.05.2016 року о 12:00, у звязку з неможливістю прийняти участь його уповноваженого представника в судовому засіданні за сімейними обставинами.

Від позивача надійшло нормативно-правове обґрунтування позовних вимог в порядку приписів ст. 22 ГПК України, в якому останній зазначає, що в період з 03.02.2016 року по 04.02.2016 року Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія, якою встановлено, що в період з 01.01.2014 року по 22.12.2014 року відповідач здійснював забір води з підземного водоносного горизонту без дозволу на спецводокористування, що є порушенням ст. ст. 44, 49 Водного кодексу України. Вказує, що на основі довідки відповідача № 37 від 03.02.2016 року про кількість забраної води згідно «ОСОБА_2 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 20.07.2009 року № 389 зі змінами сума збитків, заподіяних державі відповідачем за період з 01.01.2014 року по 22.12.2014 року становить 155218,77 грн. При цьому зазначає, що відповідно до ст. ст. 49, 110, 111 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування, підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземні юридичні особи і фізичні особи та особи без громадянства зобовязані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдану його протиправними діями шкоду в повному обсязі.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на умови п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року « Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції». Проте з метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, витребування додаткових доказів ухвалою суду від 12.05.2016 року був відкладений розгляд справи на 24.05.2016 року об 11:15.

Безпосередньо під час судового засідання 24.05.2016 року представник відповідача надав суду пояснення, в яких зазначає, що його підприємство здійснювало забір води на підставі отриманого в 2008 році дозволу на спецводокористування за № 4536 зі строком дії до 31 грудня 2013 року. 13 грудня 2013 року у звязку з тим, що дія зазначеного дозволу закінчувалася Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма Росія направило до Держгеонадра України заяву і відповідні документи для отримання нового дозволу на спецводокористування. Пояснює, що 20 грудня 2013 року Держгеонадра отримала направлену заяву та відповідні документи та 20 січня 2014 року направила їх до КП «Південукргеологія» для погодження умов для отримання дозволу на спецводокористування. В подальшому 19 березня 2014 року Держгеонадра отримала від КП «Південукргеологія» рекомендації за № 486 щодо раціонального використання підземних вод. Вказує, що 22 квітня 2014 року Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма Росія отримало від Держгеонадра України погодження на забір води з підземних джерел для отримання дозволу на спецводокористування, а від Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької ОДА отримав відповідь лише 31 жовтня 2014 року, в якій вказувалося про відмову у видачі дозволу. Тобто через 10 місяців з дати подання заяви про видачу дозволу було письмово повідомлено про відмову в його видачі, тоді як за приписами ст. 49 Водного кодексу України та Порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування строк видачі дозволу або надання письмового повідомлення про відмову в його видачі становить не більше 30 календарних днів з дня надходження на розгляд заяви та відповідних документів. Разом з тим відповідач вказує, що 20.11.2014 року повторно подав до Запорізької ОДА заяву про видачу дозволу і 23 грудня 2014 року Департаментом екології та природних ресурсів Запорізької ОДА було повідомлено про видачу дозволу. Вважає, що цілком справедливим є вирахування спричиненої шкоди за порушення природоохоронного законодавства саме з 31 жовтня 2014 року моменту офіційної відмови у видачі дозволу, як це встановлено законом за результатами поданих документів в грудні 2013 року, відтак сума спричиненої шкоди за період з 31.10.2014 року по 23.12.2014 року становитиме 17972,97 грн., і саме така сума шкоди має заявлятися позивачем за умови доведення ним вини відповідача в спричиненні шкоди. Відповідач зазначає, що не вбачає своєї вини в оформленні дозволу протягом довгого часу та правомірним продовження здійснення забору води і після закінчення строку дії дозволу, оскільки: має вирощувати більш як 1200 голів великої рогатої худоби, яку не можна залишити без води, Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма Росія відповідно до ст. 23 Кодексу «Про надра» як землевласник і землекористувач має право в межах наданих йому земельних ділянок без спеціального дозволу видобувати води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім фасованої питної води, з умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 куб.м. на добу. При цьому зазначає, що в 2014 році ПСП Агрофірма Росія видобувала 133,63 куб. м води на добу, що майже втричі менше ніж дозволено законом і не є порушенням діючого законодавства в цій частині. Також вказує, що згідно приписів ст. 56 Водного кодексу України у разі закінчення строку спеціального водокористування (тобто закінчення строку дії дозволу) припинення права спеціального користування відбувається за рішенням органу, що видав дозвіл на спеціальне водокористування, тому зазначає, що постає питання чому Департамент екології та природних ресурсів Запорізької ОДА, достовірно знаючи про закінчення строку дозволу на спеціальне водокористування, керуючись вимогами закону не прийняв рішення про припинення права користування ПСП Агрофірма Росія спеціального водокористування. Разом з тим зазначає, що позивач, посилаючись на ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» просить стягнути з ПСП Агрофірма Росія заподіну шкоду внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, тобто вважає, що видобування підприємством відповідача підземних вод без спеціального дозволу завдає шкоди навколишньому природному середовищу. Втім відповідач вказує, що видобуток підземних вод за відсутності спеціального дозволу не визначається нормами розділу ХІ Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» як такі, що створюють екологічну небезпеку для навколишнього природного середовища та на сьогодні за змінами, внесеними в діюче законодавство, вже непотрібно мати такий спільний дозвіл та сплачувати рентні платежі за видобуток води. Вважає, що шкоди навколишньому середовищу ним спричинено не було, а позивач не зазначає яку конкретно шкоду довкіллю було спричинено підприємством відповідача в результаті видобування підземних вод без оформленого на це дозволу при умові дотримання всіх визначених законом заходів щодо забезпечення екологічної безпеки довкілля. Відповідач вказує, що за відсутності реально спричиненої шкоди відсутня і його вина в цьому як і відсутній і причинний звязок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, якої немає. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

До суду, в порядку ст. 79 ГПК України, 02.06.2016 року надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 908/1011/16 до набрання законної сили судового рішення у адміністративній справі № 808/1605/16 за позовом ПСП Агрофірма Росія до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області. В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду знаходиться справа № 808/1605/16, предметом розгляду якої є вимоги ПСП Агрофірма Росія про визнання протиправним та скасування пункту 4 припису Державної екологічної інспекції у Запорізькій області № 7 від 04.02.2016 року та визнання протиправними дій Державної екологічної інспекції у Запорізькій області при складанні розрахунку збитків від 05.02.2016 року. Вказує, що оскільки вимоги позивача в даній справі ґрунтуються на розрахунку збитків, заподіяних державі самовільним забором води із підземного водоносного горизонту ПСП Агрофірма Росія від 05.02.2016 року вказані справи є повязаними між собою і рішення у справі № 808/1605/16 може бути врахованим господарським судом відповідно до ст. 35 ГПК України.

Так, дослідивши подане клопотання про зупинення провадження у справі та мотиви його подання суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 79 ГПК України визначено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобовязаний зясувати як повязана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Відповідно до вищенаведеної процесуальної норми повязаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема факти, що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предмету позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості позовних вимог.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 908/1011/16 до набрання законної сили судового рішення у адміністративній справі № 808/1605/16 не підлягає задоволенню у звязку з необґрунтованістю з огляду на наступне. Предметом розгляду адміністративної справи № 808/1605/16 є вимоги ПСП Агрофірма Росія про визнання протиправним та скасування пункту 4 припису Державної екологічної інспекції у Запорізькій області № 7 від 04.02.2016 року та визнання протиправними дій Державної екологічної інспекції у Запорізькій області при складанні розрахунку збитків від 05.02.2016 року.

Втім, господарський суд має можливість в рамках розгляду даної справи самостійно надати правову оцінку правомірності виконаного Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області розрахунку збитків, заподіяних державі самовільним забором води із підземного водоносного горизонту ПСП Агрофірма Росія від 05.02.2016 року, в тому числі встановити відповідність чи невідповідність цього розрахунку нормам чинного законодавства. При цьому суд не є обмеженим своєю юрисдикцією щодо розгляду даної справи по суті. Разом з тим дослідження питання відповідності нормам законодавства України пункту 4 припису Державної екологічної інспекції у Запорізькій області № 7 від 04.02.2016 року не повязано з предметом заявлених в даній справі позовних вимог та не входить до предмету її доказування, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зупинення провадження за приписами ст. 79 ГПК України.

08.06.2016 року до суду від позивача надійшов лист, згідно з яким останній надає на виконання ухвали суду від 02.06.2016 року докази направлення претензії № 599/03 для приєднання до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 02.06.2016 року в порядку приписів ст. 30 ГПК України викликано в судове засідання уповноважених представників Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації, зобовязавши надати письмові пояснення щодо порядку отримання дозволу на спеціальне водокористування, а також щодо звернень Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія із клопотаннями на отримання дозволів на таке водокористування.

Безпосередньо в судовому засіданні 08.06.2016 року представник Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації надав письмові пояснення згідно зі ст. 22 ГПК України, в яких зазначає наступне:

- спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу згідно ст. 49 Водного кодексу України;

- нормами ст. 49 ВК України встановлено, що дозволи на спеціальне водокористування, в разі використання водних обєктів загальнодержавного значення видаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями;

- до повноважень Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації, визначених Положенням про Департамент, належить видача дозволів на спеціальне водокористування в разі використання водних обєктів загальнодержавного значення на території області;

- Законом України від 06.09.2005 року № 2806-ІV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» встановлено, що видача документів дозвільного характеру субєктам господарювання здійснюється у встановленому законодавством порядку у дозвільному центрі державним адміністратором шляхом взаємодії з представниками місцевих дозвільних органів;

- вказує, що термін дії попереднього дозволу, виданого Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища Приватному сільськогосподарському підприємству Агрофірма «Росія» № Укр. 4536/Зап., закінчився 31.12.2013 року, заява та пакет документів для отримання дозволу ПСП АФ «Росія» надана до дозвільного центру 07.08.2014 року, погодження Державної служби геології та надр України було отримано водокористувачем самостійно до набрання чинності Закону України від 09.04.2014 року № 1193-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру»;

- висновком Запорізького регіонального управління водних ресурсів від 19.08.2014 року № 0620 відмовлено в наданні позитивного висновку ПСП АФ «Росія» щодо видачі дозволу через надання недостовірних відомостей, у звязку з чим Департаментом відмовлено ПСП АФ «Росія» у видачі дозволу листом від 05.09.2014 року № 1485/02.1-24/04.2;

- наступна заява та пакет документів для отримання дозволу ПСП АФ «Росія» надана до дозвільного центру 03.10.2014 року, втім висновком Запорізького регіонального управління водних ресурсів від 22.10.2014 року № 0786 відмовлено в наданні позитивного висновку ПСП АФ «Росія» через надання недостовірних відомостей внаслідок чого Департаментом відмовлено ПСП АФ «Росія» у видачі дозволу листом від 31.10.2014 року № 1665/02.1-24/04.2;

- наступна заява та пакет документів для отримання дозволу ПСП АФ «Росія» надана до дозвільного центру 25.11.2014 року, висновком від 15.12.2014 року № 1002 Запорізького регіонального управління водних ресурсів погоджено отримання ПСП АФ «Росія» дозволу на спеціальне водокористування терміном на 3 роки у звязку з чим Департаментом надано ПСП АФ «Росія» дозвіл на спеціальне водокористування № 0424/Зап., з терміном дії 23.12.2014 року до 22.12.2017 року листом від 23.12.2014 року № 1909/02.1-24/04.2.

В судовому засіданні 08.06.2016 року представник відповідача надав суду із супровідним листом документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 21.06.2016 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.06.2016 року проти позову заперечив та підтримав вимоги клопотання про зупинення провадження у справі. Разом з тим надав суду копію постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2016 року у справі № 808/1605/16.

Безпосередньо в судовому засіданні 21.06.2016 року представник Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації надав суду копії заяв ПСП АФ «Росія» про надання дозволів на спеціальне водокористування та інші документи для долучення до матеріалів справи.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, пояснення представника Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що у період з 03.02.2016 року по 04.02.2016 року Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Росія» за результатами якої складений акт № 7 від 04.02.2016 року.

Вказаним актом встановлено, що за період з 01.01.2014 року по 22.12.2014 року Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Росія» здійснювало забір води з підземного водоносного горизонту без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням вимог ст. ст. 44, 49 Водного кодексу України. В акті також встановлено, що згідно довідки № 37 від 03.02.2016 року за період часу з 01.01.2014 року по 22.12.2014 року з підземного водоносного горизонту було забрано 47438,5 м3 води.

Відповідно до «ОСОБА_2 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року № 389 та на основі довідки № 37 від 03.02.2016 року про кількість забраної води позивачем був виконаний розрахунок збитків, заподіяних державі відповідачем за період з 01.01.2014 року по 22.12.2014 року, сума яких становить 155218,77 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на ст. ст. 44, 48, 49, 110, 111 Водного кодексу України, ст. ст. 47, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та просить стягнути з відповідача завдану державі шкоду.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи у період з 03.02.2016 року по 04.02.2016 року інспекторами Державної екологічної інспекції у Запорізькій області проводилась планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Росія» в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами перевірки був складений акт № 7 від 04.02.2016 року, в якому зазначено, що Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Росія» (далі відповідач) здійснювало забір води з підземного водоносного горизонту без дозволу на спеціальне водокористування. Даною перевіркою було встановлено, що згідно довідки відповідача № 37 від

03.02.2016 року за період часу з 01.01.2014 року по 22.12.2014 року з підземного водоносного горизонту було забрано 47438,5 м3 води.

Відповідно до ОСОБА_2 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів за період з 01.01.2014 року по 22.12.2014 року розмір шкоди, заподіяної державі відповідачем внаслідок забору води з підземного водоносного горизонту без дозволу на спеціальне водокористування, за розрахунком позивача становить 155218,77 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач направив на адресу відповідача претензію № 599/03 від 23.02.2016 року, в якій пропонував добровільно сплатити шкоду, заподіяну державі в розмірі 155218,77 грн. до місцевого бюджету Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області та про результати розгляду претензії повідомити у місячний строк. Факт направлення претензії відповідачу підтверджується фіскальним чеком від 25.02.2016 року та реєстром відправки пошти від 25.02.2016 року, засвідчені копії яких містяться у справі (а.с. 80). Втім вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та виконання. Відповідач обовязок з відшкодування завданої державі шкоди не виконав, що і стало підставою для звернення позивача до суду із позовом в даній справі.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини у сфері використання водних обєктів, які регулюються Водним кодексом України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства (абзац 2 ст. 2 Водного кодексу України).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 48 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Згідно ч. 1 - 4 ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, який видається Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення; органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об'єктів місцевого значення. Дозвіл на спеціальне водокористування надається безоплатно. Строк видачі дозволу на спеціальне водокористування або надання письмового повідомлення про відмову в його видачі становить не більше тридцяти календарних днів з дня надходження на розгляд заяви та відповідних документів.

Порядок видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року № 321, пунктом 2 якого визначені органи, які уповноважені видавати дозволи на використання водних обєктів. Зокрема у разі використання води водних обєктів місцевого значення дозволи видаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими держадміністраціями.

Умовами п. п. 3, 4 Порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування визначено, що дозволи видаються на підставі заявки юридичної або фізичної особи з обґрунтуванням потреби у воді. Видача дозволів погоджується:

у разі використання поверхневих вод - з Держводагентством;

у разі використання підземних вод - з Держгеонадрами;

у разі використання водних обєктів, віднесених до категорії лікувальних, - з МОЗ.

Дозволи видаються органами, що зазначені у пункті 2 цього Порядку, протягом тридцяти календарних днів з дня подання в установленому порядку заявки. Органи, зазначені у пункті 2 цього порядку, протягом пяти календарних днів з дня надходження заявки на отримання дозволу на спеціальне водокористування надсилають завірені ними копії відповідних документів до Держводагентства, у разі використання підземних вод - до Держгеонадр, у разі використання водних обєктів, віднесених до категорії лікувальних, - до МОЗ. Центральні органи виконавчої влади, зазначені в абзаці другому цього пункту, протягом пятнадцяти календарних днів з дня одержання копій документів надають безоплатно органам, що приймають рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування, свої висновки щодо можливості його видачі. Під час прийняття рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування або відмову в його видачі органи, зазначені у пункті 2 цього Порядку, враховують відповідні висновки Держводагентства, Держгеонадр, МОЗ. У разі відмови у видачі дозволу водокористувачу надається відповідь з обґрунтуванням причин відмови.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" (п. 3 Порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування).

Так, приписами другого, четвертого та пятого абзаців ч. 1 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" № 2806-ІV від 06.09.2005 року визначено, що порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України. Строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Представницький орган місцевого самоврядування розглядає та приймає на пленарних засіданнях рішення щодо видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання або відмови у видачі документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності протягом місяця з дня одержання від субєкта господарювання відповідної заяви.

При цьому згідно приписів ч. 6 ст. 4-1 вищевказаного Закону України копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів адміністратору або дозвільному органу.

В ході проведеної позивачем перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, зокрема в акті перевірки № 7 від 04.02.2016 року встановлено, що відповідач здійснює забір води з підземного водоносного горизонту за допомогою 5-ти колодязів та однієї артезіанської свердловини. При цьому в акті визначено, що відповідачу надано дозвіл на спецводокористування № 0424/Зап. терміном дії з 23.12.2014 року по 22.12.2017 року, а попередній дозвіл на спецводокористування був дійсний до 31.12.2013 року № 4576/Зап., а за період часу з 01.01.2014 року по 22.12.2014 року відсутній дозвіл на спецводокористування, що є порушенням вимог ст. 44 Водного кодексу України.

Наявні в матеріалах докази свідчать, що відповідач звернувся до Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації із заявою вих. № 192 від 02.07.2014 року (вх. № 1485/02.1-24 від 07.08.2014 року згідно штампу) для отримання дозволу на спеціальне водокористування підземних вод свердловин № 1, № 2 на землях Андріївської сільської ради колодязі № 1 6 на землях Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області.

Втім, висновком Запорізького регіонального управління водних ресурсів № 0620 від 19.08.2014 року у звязку з виявленими в наданих ПСП АФ «Росія» документах недостовірних відомостей було відмовлено в наданні позитивного висновку ПСП АФ «Росія» для отримання дозволу на спеціальне водокористування. У звязку з отриманням негативного висновку Департаментом екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації листом № 1485/02.1-24/04.2 від 05.09.2014 року відмовлено ПСП АФ «Росія» у видачі дозволу.

Як вбачається з матеріалів справи, повторно відповідач звернувся до Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації із заявою № 192 від 02.07.2014 року для отримання дозволу на спеціальне водокористування 03.10.2014 року (згідно штампу про прийняття заяви). Однак висновком Запорізького регіонального управління водних ресурсів № 0786 від 22.10.2014 року йому було відмовлено в наданні позитивного висновку для отримання дозволу на спеціальне водокористування через надання недостовірних відомостей у звязку з чим Департамент екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації листом № 1665/02.1-24/04.2 від 31.10.2014 року відмовив ПСП АФ «Росія» у видачі дозволу.

В подальшому відповідач втретє звернувся до Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації із заявою № 5 від 20.11.2014 року для отримання дозволу на спеціальне водокористування, за результатами розгляду якої Запорізьким регіональним управлінням водних ресурсів був наданий позитивний висновок від 15.12.2014 року № 1002 про погодження отримання ПСП АФ «Росія» дозволу на спеціальне водокористування терміном на 3 роки у звязку з чим Департаментом екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації надано ПСП АФ «Росія» дозвіл на спеціальне водокористування № 0424/Зап., з терміном дії 23.12.2014 року до 22.12.2017 року.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач вперше звернувся до уповноваженого органу в розумінні ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України та п. 2 Порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування із заявою про надання дозволу на спеціальне водокористування лише 07.08.2014 року, при цьому попередній дозвіл на спецводокористування у нього закінчився 31.12.2013 року.

Таким чином, наявні у справі докази свідчать, що відповідач в період з 01.01.2014 року і до 22.12.2014 року здійснював забір води з підземного водоносного горизонту без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням вимог п. 9 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 110 Водного кодексу України визначено, що порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні в тому числі у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування (п. 6 ч. 3 ст. 110 Водного кодексу України).

Частиною 1 ст. 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Одночасно приписами ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» № 1264-ХІІ від 25.06.1991 року визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, зокрема винні у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Вимоги статті 34 ГПК України визначають, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач довів суду наданими доказами факт здійснення відповідачем в період з 01.01.2014 року по 22.12.2014 року забору води з підземного водоносного горизонту без наявності дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням вимог п. 9 ч. 1 ст. 44 та ст. 49 Водного кодексу України, а саме самовільним використанням ним водних ресурсів, а отже і спричинення шкоди державі вказаним порушенням. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, в наданих суду письмових поясненнях наполягав, що за отриманням нового дозволу на спеціальне водокористування звернувся до Державної служби геології та надр України із заявою 13.12.2013 року.

Так, дійсно в матеріалах справи міститься заява відповідача № 359 від 13.12.2013 року на адресу голови Державної служби геології та надр України, за змістом якої останній направляє на розгляд документи на отримання дозволу на спеціальне водокористування для погодження. Втім вказана заява була подана відповідачем до Державної служби геології та надр України, яка не є органом уповноваженим видавати дозволи на спеціальне водокористування в розумінні ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України та п. 2 Порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування, а лише уповноважена надавати висновки щодо можливості видачі дозволу. При цьому доказів звернення із заявою про надання дозволу на спеціальне водокористування саме до уповноваженого органу протягом грудня 2013 року липня 2014 року відповідач суду не надав, а отже не довів відсутність своєї вини у допущеному порушенні.

Відповідно до п. 9.1. Методики розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009 року, розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, здійснюється за формулою:

Зсам = 5 ґ W ґ Тар (грн.),

де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів, м3

Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, карєрних та дренажних вод - грн/100 м3, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 м3, води, яка входить до складу напоїв, - грн/м3).

Дослідивши наданий позивачем розрахунок збитків суд дійшов висновку, що розмір шкоди останнім визначено без врахування статті 58 Конституції України (Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи).

Згідно статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 статті 5 ЦК України передбачено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення. Вказана правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 29.09.2015 року у справі № 908/53/15-г.

В даному випадку в акті перевірки Державної екологічної інспекції у Запорізькій області № 7 від 04.02.2016 року встановлено період порушення: з 01.01.2014 року по 22.12.2014 року, тобто час здійснення порушення визначено. Однак, для розрахунку розміру шкоди позивачем застосовано норму Податкового кодексу України в частині розміру ставки рентної плати за спеціальне використання води в редакції станом на дату складення розрахунку (ст. 255.5.2) 05.02.2016 року, тобто різниця в часі 2 роки і один місяць. При цьому ставка збору за спеціальне використання підземних вод, яка передбачена ст. 325.2 Податкового кодексу в редакції на дату вчинення порушення 01.01.2014 року змінилась з 47,63 грн. за 100 куб. метрів на 65,44 грн. за 100 куб. метрів, що значно збільшує відповідальність правопорушника.

Відтак суд дійшов висновку про здійснення перерахунку розміру шкоди з урахуванням статті 58 Конституції України та загальних засад цивільного законодавства (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України), виходячи зі ставки рентної плати за спеціальне використання води, передбаченої ст. 325.2 Податкового кодексу України в редакції станом на дату порушення, а саме: Зсам = 5 ґ 47438,5 ґ 0,4763 = 112974,79 грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, з відповідача підлягає стягненню шкода в сумі 112974,79 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Запорізькій області про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягають задоволенню частково в сумі 112974,79 грн.

Стосовно посилання відповідача на приписи ст. 23 Кодексу «Про надра» слід зазначити, що останній фактично ототожнює дозвіл на спеціальне водокористування, видача якого передбачена приписами Водного кодексу України, із спеціальним дозволом на користування надрами, який передбачений нормами Кодексу України про надра та надається у разі видобування підземних вод для власних господарсько-побутових потреб за умови, що обсяг видобування підземних вод з водозаборів перевищує 300 куб. метрів на добу. При цьому слід враховувати, що спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання. Отже, у даному випадку, після закінчення терміну дії дозволу на спеціальне водокористування відповідач повинен був його продовжити або отримати новий дозвіл. У свою чергу, невчинення таких дій з боку відповідача за наявності факту здійснення подальшого спеціального водокористування свідчить про самовільний характер такого водокористування, що є порушенням водного законодавства, а саме: правил спеціального водокористування, та тягне за собою згідно статті 110 Водного кодексу України дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законодавством України. Вказана правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 29.09.2015 року у справі № 908/53/15-г.

Разом з тим, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2016 року у справі № 808/1605/16 визнано протиправним та скасовано пункт 4 припису Державної екологічної інспекції у Запорізької області № 7 від 04.02.16р. Визнано протиправними дії Державної екологічної інспекції у Запорізької області щодо здійснення розрахунку збитків заподіяних державі самовільним забором води із підземного водонасосного горизонту Приватним сільськогосподарським підприємством агрофірмою «Росія» від 05.02.2016р. Однак, вказана постанова станом на день прийняття рішення в даній праві не набрала законної сили.

З урахуванням викладеного, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 21.06.2016 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 48, 49, 110, 111 Водного кодексу України, ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ч. 1 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 811, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія, 71162, Запорізька область, Бердянський район, с. Новопетрівка, вул. Набережна, буд. 14-А, , шкоду, завдану державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 112974 (сто дванадцять тисяч девятсот сімдесят чотири) грн. 79 коп., яку перерахувати до місцевого бюджету Новопетрівської сільської ради Бердянського району Запорізької області, р/р № 0040, , МФО 813015, код бюджетної класифікації 24062100, одержувач Управління Державної казначейської служби України у Бердянському районі Запорізької області, стягувач - Державна екологічна інспекція у Запорізькій області, 69035, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 72-А, , видавши наказ.

3. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія, 71162, Запорізька область, Бердянський район, с. Новопетрівка, вул. Набережна, буд. 14-А, , на користь:

- Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, 69035, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 72-А, , витрати за сплати судового збору в сумі 1694 (одна тисяча шістсот девяносто чотири) грн. 62 коп., видавши наказ.

4. У задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Росія про стягнення з останнього шкоди в розмірі 42243,98 грн. відмовити.

Повне рішення складено 23.06.2016 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.