КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2016 р. Справа№ 910/25326/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року

у справі № 910/25326/14 (суддя - Карабань Я.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

про стягнення заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Геркавенко С.В., довіреність №91/2015/11/11-3 від 11.11.2015 року;

від відповідача: Герасименко І.В., довіреність №3 від 12.04.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 150948526, 34 грн.; за спожиту реактивну електричну енергію в сумі 75401,06 грн.; 3% річних в сумі 8095228, 23грн та 2620741, 30 грн інфляційних сум у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати використаної електричної енергії за період з 01 липня 2012 року по 01 листопада 2014 року за договором про постачання електричної енергії від 24.12.1990 № 678.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року у справі № 910/25326/14 (суддя Мандриченко О.В.), залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015, позов задоволено частково. Припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу за спожиту активну електричну енергію в сумі 62143905 грн. та за спожиту реактивну електричну енергію в сумі 75401,06 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 88803469,59 грн основного боргу за спожиту активну електричну енергію, 26207417,30 грн інфляційних сум та 8095228,23 грн 3% річних.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.01.2016 року рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 року у справі №910/25326/14 скасовано в частині стягнення 3% річних, інфляційних сум та судових витрат, і в цій частині справу №910/25326/14 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Повертаючи справу на новий розгляд в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, Вищий господарський суд України вказав на необхідність дослідження судом строків та порядку проведення розрахунку відповідачем за поставлену електричну енергію згідно договорів про організацію взаєморозрахунків, і чи відбувся такий розрахунок в межах строків, визначених такими договорами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 3% річних та втрат від інфляції відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» втрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 59553,32 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» втрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 36540,00 грн; втрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в сумі 87696 грн 00 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач, Публічне акціонерне товариство «Київенерго», подав апеляційну скаргу №94/11/2795 від 22.03.2016 року, в які просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі №910/25326/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі №910/25326/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді - Жук Г.А., суддів: Мальченко А.О., Сухового В.Г. та призначено розгляд справи на 08.06.2016 року.

02.06.2016 року через загальний відділ документообігу суду від відповідача надійшов відзив №1374/12 від 27.05.2016 року (вх. №09-11/11117/16) на апеляційну скаргу, в якому Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» заперечує проти доводів апелянта, оскільки зазначає, що розрахунки згідно договорів про організацію взаєморозрахунків відбулися у порядку та строки, визначені даними договорами, а суми, яка не покрита даними розрахунками, та які за твердженнями позивача є простроченими, була сплачена відповідачем поточними платежами з дотриманням строків, визначених основним договором та виставленими позивачем рахунками на оплату.

У судовому засіданні 08.06.2016 року Київським апеляційним господарським судом відповідно до ч. 3 ст 77 ГПК України оголошено перерву до 29.06.2016 року.

Від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 10.06.2016 року до апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення по суті спору (вх. №09-11/11858/16), в яких позивач зазначає, що заборгованість відповідача, яка існувала за спожиту електроенергію у період з 01 липня 2012 року по 01 листопада 2014 року за договором про постачання електричної енергії від 24.12.1990 № 678, була частково покрита за рахунок субвенцій за договорами про організацію взаєморозрахунків, а частина боргу у розмірі 66 209 233,15 року, яка була сплачена відповідачем самостійно була сплачена ним з порушенням строків, визначених договором, що відповідно дає позивачу право нарахування 3% річних та інфляційних втрат на вказану суму боргу.

29.06.2016 року згідно Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням судді Сухового В.Г., який не є головуючим у справі, на лікарняному, справу №910/25326/14 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Дикунська С.Я., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 року справу №910/25326/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

У судовому засіданні 29.06.2016 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі №910/25326/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у справі у судовому засіданні 29.06.2016 року заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

24.12.1990р. між підприємством Київські кабельні мережі ВЕО «Київенерго», як енергопостачальною організацією, (відповідно до наказів Міністерства енергетики та електрифікації України від 17.02.1995р. №31, від 31.08.1995р. №177 та від 29.09.1995р. №176 підприємство реорганізовано у філіал АК «Київенерго») та Бортницькою станцією аерації, як споживачем, було укладено договір №678 на використання електричної енергії (а.с. 17-19, том 1).

За умовами вказаного договору (п.2.1 договору) енергопостачальна організація зобов'язується відпускати електроенергію, як промислову продукцію, абоненту в межах 84054 кВт, приєднаної (чи дозволеної до використання потужності) у відповідності до встановлених йому даним договором умовами та величинами постачання електричної енергії та потужності, вказаними у змінному за ініціативою сторін (Додаток №1).

18.12.2001 року відповідачем було видано наказ №207, згідно з яким Бортницьку станцію аерації ліквідовано шляхом приєднання до департаменту експлуатації каналізаційного господарства Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», яка є правонаступником її майнових прав.

21.12.2009 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, було укладено додаткову угоду до договору від 24.12.1990 року №678 про постачання електричної енергії (а.с. 20 том 1), в якій сторони дійшли згоди викласти вищезгаданий договір в новій редакції.

21.12.2009 року та 29.01.2010 року між сторонами було складено протоколи узгодження розбіжностей до додаткової угоди від 21.12.2009 року до договору від 24.12.1990 року №678 (о/р 400) про постачання електричної енергії (а.с. 25-29 том 1).

За умовами договору №678 від 21.12.2009 року про постачання електричної енергії (в редакції додаткової угоди від 21.12.2009 року з урахуванням протоколів розбіжностей) постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю в точках продажу електричної енергії згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємною частиною. Приєднана потужність у точці підключення визначена в Додатку «Перелік об'єктів споживача» (розділ 1 договору - а.с. 21-24 том 1).

Згідно з п.2.2.1, 2.2.2 договору постачальник зобов'язався: виконувати умови цього договору; постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (Додаток «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»); повідомляти споживача про всі зміни тарифів на електричну енергію письмово або через засоби масової інформації за п'ять днів до введення їх у дію.

Відповідно до п.п.2.3.1-2.3.4 договору споживач зобов'язався: виконувати умови цього договору; дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановок відповідно до додатків «Перелік об'єктів споживача» та «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показань засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з Додатками «Порядок розрахунків» та «Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії».

В Додатку №2 до Договору наведено порядок розрахунків, згідно з п.п.1, 2.1, 2.2, 4.3 якого розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 30 числа попереднього місяця до того ж числа розрахункового місяця. Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього Договору здійснюється на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання. Обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуванням вимог пунктів 4.1.1-4.1.7 цього Додатка та підтверджуються актом про використану електричну енергію за формою, що відображена у Додатку до цього договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду.

В Додатку №5 до договору наведено порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (а.с. 51-53 том 1), який складено відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерством палива та енергетики України №19 від 17.01.2002р., погодженої НКРЕ та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.02.2002р. за №93/6381.

Пунктом 9.4 договору передбачено, що останній набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками обох сторін та скріплення його печатками сторін і укладається на строк до 31.12.2010р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору позивач поставляв відповідачу електричну енергію, однак відповідач несвоєчасно виконував взяті на себе за договором грошові зобов'язання, чим допустив прострочку в оплаті, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.01.2016 року у даній справі, спір передано на новий розгляд в частині заявлених до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів Київського апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, вважає їх обґрунтованими, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжита усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

В процесі розгляду справи було встановлено, що на виконання умов договору позивач в період з липня 2012 року по жовтень 2014 року поставив відповідачу активну електроенергію на суму 406 299 500,10 грн та реактивну електроенергію на суму 1 790 734,63 грн, яку відповідач оплатив лише частково, внаслідок чого за ПАТ «АТ «Київводоканал» утворилась заборгованість в розмірі в сумі 88 804 621,24 грн (яку позивач просив стягнути згідно заяви про уточнення позовних вимог а.с. 208 том 2).

В ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з простроченням оплати вартості спожитої у період з липня 2012 року по листопад 2014 року енергії, позивачем нараховано до стягнення 8 095 228,23 грн - 3% річних та 26 207 417,30 грн інфляційних втрат згідно заяви про уточнення позовних вимог.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що між ПАТ «АК «Київводоканал», ПАТ «Київенерго» та іншими учасниками відповідних взаємовідносин, в тому числі підрозділами Київської міської державної адміністрації, Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві, Головним управлінням Державної казначейської служби України Київської області, укладено договори від 13.12.2013 № 167Е/203, від 13.12.2013 № 167Е/205, від 13.12.2013 № 167Е/207, від 18.12.2013 № 167Е/302, від 18.12.2013 № 167Е/303, від 18.12.2013 № 167Е/304, від 18.12.2013 № 167Е/305, від 18.12.2013 № 167Е/306, від 18.12.2013 № 167Е/307, від 18.12.2013 № 167Е/308, від 27.05.2014 № 30Е/85, від 13.06.2014 № 30Е/121, від 13.06.2014 № 30Е/122, від 21.10.2014 № 853/30, від 21.10.2014 № 854/30, від 12.12.2014 № 1312/30, від 23.12.2014 № 1571/30, від 24.11.2015 № 26/375 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 № 375 (далі - договори про організацію взаєморозрахунків а.с. 40-113 том 2).

Вказані договори мають подібні умови.

Відповідно до п. 1.1 зазначених договорів предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Порядку та умов надання у 2013 році, Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Порядку та умов надання у 2014 році, Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Договорами про організацію взаєморозрахунків визначено порядок проведення взаєморозрахунків, зокрема, погашення заборгованості відповідача перед позивачем за електричну енергію за відповідні періоди у 2012 - 2014 роках згідно з договором від 24.12.1990 № 678 у зазначених в них сумах.

За змістом відповідних пунктів договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Умовами договорів про організацію взаєморозрахунків передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Крім того, сторони засвідчили, що після виконання договору про організацію взаєморозрахунків вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору.

Таким чином колегія суддів зазначає, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за електричну енергію, поставлену відповідно до договору від 21.12.2009 № 678 про постачання електричної енергії. Відтак, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, які діяли у спірний період і відповідно до яких сторони засвідчили, що після їх виконання вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

В матеріалах справи наявні платіжні доручення (а.с. 14-20, 27-28, 128-131, 143-207 том 2, а), якими на користь ПАТ «Київенерго» було перераховані грошові кошти в рахунок погашення заборгованості згідно порядку, визначеному укладеними договорами про організацію взаєморозрахунків, в тому числі на погашення також 88 804 621,24 грн - залишку боргу (платіжним дорученням від 25.11.2015 №207 на підставі договору від 24.11.2015 № 26/375 про організацію взаєморозрахунків). З наведеного вбачається, що станом на момент вирішення судом спору у даній справі, договори про організацію взаєморозрахунків в частині погашення заборгованості відповідача перед позивачем за договором від 21.12.2009 № 678 про постачання електричної енергії фактично виконано в порядку і строки, передбачені договорами тобто виконано належним чином. З урахуванням наведеного підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, яка була погашена згідно укладених договорів про організацію взаєморозрахунків, не вбачається.

В апеляційній скарзі з урахуванням висновків Вищого господарського суду України, наведених у постанові від 20.01.2016 року у даній справі позивач наголошує на тому, що він має право нарахування 3% річних та інфляційних втрат, зокрема, на ту суму боргу, яка не була покрита за рахунок субвенцій з державного бюджету, а була самостійно сплачена відповідачем (шляхом поточних платежів), але сплачена з порушенням встановлених строків оплати. Враховуючи такі доводи, ПАТ «Київенерго» надало додатковий розрахунок заявлених до стягнення сум (а.с. 25-28 том 4), однак заяви про зменшення позовних вимог позивач не подавав. Згідно наданого під час нового розгляду справи розрахунку позовних вимог позивач нараховує 3% річних та інфляційні втрати окремо на суму боргу, яка була погашена за рахунок субвенцій з державного бюджету та окремо на суму проведених відповідачем поточних платежів. Колегія суддів апеляційного господарського суду, дослідивши доданий у 2016 році новий розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та дослідивши доданий до позовної заяви розрахунок заявлених сум, зазначає, що позивач, стверджуючи про порушення відповідачем строків оплати поточних платежів, не наводить ні строку для оплати відповідного платежу, ні конкретного періоду прострочення з зазначенням «з» «по», що відповідно не дає підстав для тверджень про вірність проведеного розрахунку.

Разом з цим, як вбачається із умов основного договору ( п. 1, 2.1, 2.2, 4.3. Додатку №2 до договору) споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього Договору здійснюється на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

З наявних в матеріалах справи рахунків на оплату електроенергії (а.с. 192-327 том 1), які були надані позивачем до справи, вбачається, що кожен рахунок містив загальну вартість спожитої енергії, суму яка фактично була сплачена відповідачем за цим же рахунком та відповідно суму, яка підлягала сплаті споживачем з урахуванням уже сплачених коштів. Наприклад, згідно рахунку №400/8/1 від 25.08.2012 року, який видано 03.09.2012 року (а.с. 192 том 1) вартість спожитої у серпні 2012 року електроенергії становила 12 694 125,73 грн, фактично сплачено 1 390800,00 грн (про що зазначено у даному рахунку), відтак сума до оплати була визначена у розмірі 11 303 325,73 грн та строк оплати до 10.09.2012 року. Наведене з урахуванням умов договору про порядок оплати дає підстави вважати, що суми, які фактично були сплачені ПАТ «Київводоканал» станом на момент виставлення рахунків на оплату, про що вказано у самих рахунках, не можна вважати простроченими, а відтак нарахування 3% річних та інфляційних втрат (що здійснено позивачем у наданому під час нового розгляду справи розрахунку стягуваних сум а.с. 25 том 4) на зазначені суми є неправомірним та безпідставним.

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин і норм права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки вартість спожитої електроенергії, яка була сплачена відповідачем самостійно, була оплачена ним у поточному місяці (наприклад за спожиту у липні 2012 року частково сплачено саме у липні 2012 року) тобто сплачено без прострочення, а решта сума заборгованості (з різниці в тарифах) була погашена належним чином у порядку та строки визначені відповідними договорами про організацію взаєморозрахунків, що відповідно свідчить про відсутність такої складової, як порушення з боку відповідача грошового зобов'язання, необхідної для застосування наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 у справах 3-101гс14, 3-102гс14, № 3-105гс14, від 16.09.2014 у справі № 3-111гс14, від 23.09.2014 у справі № 3-119гс14, від 30.09.2014 у справах № 3-114гс14, 3-132гс14 та від 01.07.2015 у справі № 3-322гс15.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва 14.03.2016 року у справі №910/25326/14 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі №910/25326/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року у справі №910/25326/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/25326/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська