КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р. Справа№ 910/31871/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Зубець Л.П.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Науменко А.В. (довіреність №12-01/1 від 12.01.2016 р.)

від відповідача - Патрик Г.Г. (довіреність №137 від 28.12.2015 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Моторного (транспортного) бюро України

на рішення господарського суду міста Києва від 29.02.2016 р.

у справі №910/31871/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»

до Моторного (транспортного) бюро України

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Моторного (транспортного) бюро України про стягнення з відповідача боргу в розмірі 238726,46 грн., 67432,05 грн. пені, 84344,41 грн. інфляційних втрат та 5592,09 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.02.2016 р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 238726,46 грн. гарантійного внеску та 3580,89 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.12.2012 р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» (страховик) та Моторним (транспортним) страховим бюро України укладено договір про співпрацю № 116 у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами.

Предметом цього договору є співробітництво сторін у сфері організації та провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами страхування (п.1.1 договору).

За даним договором серед обов'язків страховика визначено, зокрема, обов'язок сплатити вступний членський внесок у розмірі, визначеному рішенням органу управління МТСБУ (п.2.1.1 договору). Своєчасно та у повному обсязі сплачувати щомісячні членські внески до цільового фонду фінансування діяльності Бюро (п.2.1.2 договору). Надавати Бюро звіти за формами та у строки, що затверджені Президією Бюро (п.2.1.7 договору). Сформувати в централізованому страховому резервному фонді захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (далі - фонд захисту потерпілих) базовий гарантійний внесок у сумі еквівалентній 500000,00 євро (п.2.1.12 договору). Поповнювати базовий та вносити додаткові гарантійні внески у фонд захисту потерпілих у випадках та на умовах, встановлених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), положенням про цей фонд, іншими внутрішніми документами чи рішеннями органів управління Бюро, прийнятими у межах їх повноважень (п.2.1.15 договору).

Зобов'язання Бюро, згідно п.2.2. договору становлять, зокрема, повернення на умовах, що встановлені законом, положенням про фонд захисту потерпілих та цим договором, гарантійні внески, сплачені страховиком до цього фонду.

Відповідно до п.5.1. договору, у разі припинення членства страховика в Бюро та наявності не врегульованих страховиком подій, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, Дирекція Бюро має право прийняти рішення про повернення страховику залишку гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання таких подій.

За умовами п. 6.1.4. договору, у разі порушення страховиком зобов'язань, передбачених п.2.1.8., 2.1.9. та 2.1.17 цього договору, а так само при систематичному (два та більше протягом 12 місяців) порушенні страховиком інших зобов'язань, передбачених п.2.1.цього Договору, Бюро може прийняти рішення про виключення страховика із членів Бюро у порядку, визначеному Статутом та внутрішніми документами Бюро.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 3373 від 26.09.2013 р. була анульована ліцензія Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

У зв'язку з тим, що позивач був асоційованим членом Моторного (транспортного) страхового бюро України від МТСБУ на адресу ТДВ «СК «Провіта» 07.10.2013 р. надійшла вимога вих. № 6/3-05/26928 від 01.10.2013 р. провести позачергову інвентаризацію бланків полісів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вилучити з агентської мережі всі невикористані бланки страхових документів та повернути їх у місячний строк до МТСБУ. Також, вказаним листом було поінформовано, що рішення про виключення ТДВ «СК «Провіта» з членів Бюро буде розглянуто на найближчих загальних зборах, які повинні були відбутись 14.12.2013 р.

За твердженнями позивача, що не заперечувались відповідачем, на виконання вимоги МТСБУ страховик вжив всіх зазначених заходів, здійснив позачергову інвентаризацію та повернув невикористані бланки до Бюро. В свою чергу МТСБУ не прийняло вчасно рішення про виключення ТДВ «СК «Провіта» з членів бюро.

29.01.2014 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про припинення з власної ініціативи членства в МТСБУ, мотивуючи тим, що у страховика анульована ліцензія на здійснення даного виду страхування та повністю припинена діяльність пов'язана з укладанням договорів, з урахуванням положень п.п а) п. 52.2. ст. 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.п. 6.9.1 ст. 6 статуту Моторного транспортного бюро України. Також було запропоновано достроково припинити дію договору про співпрацю між МТСБУ та страховиком у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами № 116 від 28.12.2012 р., на умовах визначених розділом 9 договору за взаємною згодою сторін.

Вказане звернення було залишено відповідачем без відповідід та задоволення.

07.02.2014 р. на адресу ТДВ «СК «Провіта» надійшло повідомлення від відповідача про втрату останнім статусу асоційованого члена МТСБУ, на підставі рішення в.о. генерального директора Бюро від 04.02.2014 р. Підставою для втрати членства в Бюро було зазначено невиконання позивачем своїх обов'язків перед МТСБУ щодо внесення поточних платежів.

Разом з тим, позивач заперечує проти підстави, на якій його було виключено з членів Бюро, оскільки стверджує, що неоднарозово повідомляв Бюро про те, що розпорядженням Нацкомфінпослуг № 3373 від 26.09.2013 р. був позбавлений ліцензії на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, вилучив з агентської мережі всі бланки полісів, здійснив позачергову інвентаризацію бланків полісів, здав не використані до Бюро і прийняв рішення про вихід з МТСБУ, а отже не мав підстав здійснювати подальші платежі.

Положенням про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах від 06.12.2012 р. № 31/2012 визначався порядок повернення страховику його гарантійного внеску у випадку втрати членства в МТСБУ.

Відповідно до п.п. 3.12.2. Положення (в редакції від 06.12.2012 р. № 31/2012 чинній на момент позбавлення позивача статусу асоційованого члена МТСБУ), при виході страховика зі складу Бюро, у зв 'язку із втратою статусу асоційованого члена з боку Бюро, здійснюється повернення страховику його гарантійного внеску в строк, визначений законом. Гарантійні внески повертаються Дирекцією Бюро частинами: 10 % його залишку протягом 12 місяців з дати виходу страховика із складу Бюро, 30% залишку протягом 12 місяців з дати виплати першої частини і решта залишку не пізніше закінчення трирічного строку з дати виходу страховика зі складу Бюро, з урахуванням наступних особливостей.

У разі, якщо страховик не врегулював усі відомі йому події, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, а саме: не прийняв рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у такій виплаті чи не виконав усі рішення про виплату страхового відшкодування за такими договорами, строк повернення чергової частини залишку гарантійних внесків розпочинається не раніше дати отримання Бюро документального підтвердження повного врегулювання таких подій. За відсутності такого підтвердження повернення залишку гарантійного внеску здійснюється протягом останнього місяця строку, встановленого Законом для такого повернення.

З урахуванням того, що 04.02.2015 р. збіг річний строк після втрати страховиком статусу асоційованого члена Бюро, то МТСБУ до вказаної дати повинно було вирішити питання про повернення ТДВ «СК «Провіта» 10 % залишку гарантійного внеску. Відповідно до звіту про рух коштів ФЗП за четвертий квартал 2014 року залишок коштів позивача у фонді становив 2387264,56 грн., отже, у відсотковому співвідношенні МТСБУ повинно було повернути ТДВ «СК «Провіта» 238726,46 грн. Проте, відповідачем свого обов'язку з повернення гарантійного внеску не виконано.

10.09.2015 р. позивач звернувся до відповідача з претензією відповідно до якої вимагав виконати вимоги Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах від 06.12.2012 р. № 31/2012 та перерахувати кошти на рахунок ТДВ «СК «Провіта».

У відповідь на зазначений лист від відповідача надійшов лист вих. № 5-41/25639 від 14.09.2015 р., в якому він повідомив про відмову у повернені коштів посилаючись на те, що 17.11.2014 р. в дію вступила нова редакція Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах № 47/2014 та додаток до неї Протокол президії МТСБУ № 355/2015 від 18.06.2015 р., яким затверджений Порядок повернення страховику гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих.

Підпункт 3.4 розділу 3 зазначеного порядку передбачає, що частка коштів страховика, що підлягає поверненню, щорічно визначається в розмірі 50 % від різниці залишку базового гарантійного внеску та резерву збитків цього страховика за договорами внутрішнього страхування станом на 31 грудня останнього року, що минув до дати заяви на повернення коштів. При розрахунку внеску його розмір зменшується на суму проблемної заборгованості перед МТСБУ, яка виникла у зв'язку з розміщенням коштів ФЗП в проблемних банках (банки, які НБУ віднесено до категорії неплатоспроможних, банки, в яких НБУ введено тимчасову адміністрацію, банки, стосовно яких НБУ прийнято рішення про ліквідацію), в частині, яка облікована за страховиком.

Керуючись даним документом відповідачем було визначено, що розмір резерву збитків позивача на 31.12.2014 р. становить 10732544,00 грн., а частина коштів позивача розміщена в проблемних банках становить 1129059,00 грн., а отже кошти до повернення позивачу у 2015 відсутні.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з даним позовом про стягнення з відповідача 238726,46 грн. гарантійного внеску, 67432,05 грн. пені, 84344,41 грн. інфляційних нарахувань та 5592,09 грн. 3% річних, у зв'язку з невчасним виконанням відповідачем обов'язку з повернення гарантійного внеску.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на встановлений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок повернення гарантійного внеску, який виникає у зв'язку із втратою страховиком членства у МТСБУ та який не є дотриманим позивачем.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Статут МТСБУ затверджується зборами засновників (членів) МТСБУ, погоджується з Уповноваженим органом та реєструється відповідно до вимог законодавства.

Приписами ст. 52.1. Закону, членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.

За умовами п. 51.10. Закону, страховик, який протягом двох місяців має заборгованість перед МТСБУ щодо сплати у повному обсязі внесків, відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до цього Закону, або компенсації витрат, здійснених МТСБУ за його зобов'язаннями, втрачає відповідний статус асоційованого та/або повного члена МТСБУ.

Відповідно до п. 52.2. Закону, виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ.

За умовами п. 6.10. Статуту, рішення про позбавлення страховика статусу повного члена Бюро, а також рішення про виключення з членів Бюро приймаються на найближчих Загальних зборах членів Бюро.

Відповідно до п. 8.1.5. Статуту, загальні збори членів Бюро скликаються Президією Бюро не менше двох разів на рік та вважаються повноважними, якщо на них присутні члени Бюро, обсяг відрахувань яких до централізованих страхових резервних фондів за останнє календарне півріччя, що передує засіданню загальних зборів, становить більше 50 відсотків від загального обсягу таких відрахувань за той самий період. Позачергові Загальні збори членів Бюро скликаються Президією у випадку, коли цього потребують інтереси Бюро, або на вимогу Координаційної ради.

Згідно п. 8.1.7. Статуту, член Бюро має право вимагати розгляду будь-якого питання, що стосується діяльності Бюро та його членів, на Загальних зборах за умови, що воно було ним поставлене не пізніше, ніж за 20 днів до дати проведення Загальних зборів членів Бюро. Про таку вимогу необхідно повідомити Дирекцію Бюро шляхом надіслання листа з повідомленням про вручення.

Як зазначалось вище, позивач 29.01.2014 р. звернувся до відповідача з заявою про припинення з власної ініціативи членства в МТСБУ, мотивуючи тим, що у страховика анульована ліцензія на здійснення даного виду страхування та повністю припинена діяльність пов'язана з укладанням договорів, з урахуванням положень п.п а) п. 52.2. ст. 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.п. 6.9.1 ст. 6 статуту Моторно транспортного бюро України. Також, було запропоновано достроково припинити дію договору про співпрацю між МТСБУ та страховиком у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами № 116 від 28.12.2012 р., на умовах, визначених розділом 9 договору за взаємною згодою сторін.

Проте, ініціювання проведення Загальних зборів членів Бюро, позивачем не здійснювалось, а у такому випадку відповідне рішення про виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється на найближчих Загальних зборах членів Бюро, які проводяться не менше двох разів на рік.

04.04.2014 р. МТСБУ направило позивачу повідомлення № 1-2/34021 про втрату статусу асоційованого члена МТСБУ у зв'язку із наявністю заборгованості понад два місяці у частині формування базового гарантійного внеску до Фонду захисту потерпілих та до фонду фінансування діяльності МТСБУ у сумі 8000,00 грн.

Це повідомлення згідно з пунктами 4.5 та 4.6 Положення про членство в Моторному (транспортному) страховому бюро України, затвердженого протоколом Загальних зборів членів МТСБУ від 15 вересня 2010 р. №38/2010, є підтвердженням того, що з дати його вихідної реєстрації, ТДВ «Страхова компанія «Провіта» позбавлено асоційованого членства в МТСБУ та не потребує будь-яких додаткових рішень органів управління МТСБУ. Відповідне свідоцтво, видане МТСБУ ТДВ «Страхова компанія «Провіта» втрачає чинність та підлягає поверненню до Дирекції МТСБУ.

Протоколом Координаційної ради МТСБУ від 06.12.2012 № 31/2012 затверджено Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (надалі - Положення), відповідно до п.2.1.,2.2. якого, джерелами формування фонду є, серед інших, базові та додаткові гарантійні внески страховиків (членами та асоційованими членами Бюро).

Повернення частини гарантійного внеску, що перевищує мінімальний гарантійний внесок, здійснюється за зверненням страховика в порядку, встановленому Президією Бюро. (п.3.12.1.Положення від 06.12.2012 р. № 31/2012).

При виході страховика зі складу Бюро у зв'язку із виключенням з членів Бюро, втратою статусу асоційованого члена або позбавленням членства в Бюро повернення такому страховику його гарантійного внеску здійснюється в строк, визначений Законом.

Відповідно до п. 51.9. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених МТСБУ, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ, з фонду страхових гарантій - п'ять років з дня припинення його повного членства в МТСБУ, але не раніше наступного дня після виконання зобов'язань за договорами міжнародного страхування та перестрахування або передачі зобов'язань іншому страховику - повному члену МТСБУ.

Таким чином, страховик має право на повернення частини гарантійного внеску у передбачений Законом, Порядком та Положенням алгоритм дій. Приймаючи до уваги позбавлення 04.04.2014 р. ТДВ «Страхова компанія «Провіта» статусу асоційованого члена МТСБУ та враховуючи приписи ст. 51.9. Закону, частини залишку гарантійного внеску повертаються страховику за три роки, з урахуванням вищенаведених у Положенні від 06.12.2012 р. № 31/2012 особливостей.

З огляду на те, що відповідачем у встановлені законодавством строки не була повернута сума гарантійного внеску, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частинні стягнення 238726,46 грн. гарантійного внеску.

Разом з тим, судом першої інстанції правомірно відхилено заперечення відповідача стосовно того, що повернення суми гарантійного внеску має здійснюватись відповідно до умов Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах № 47/2014 та додатку до нього Протоколу президії МТСБУ № 355/2015 від 18.06.2015 р., яким затверджений Порядок повернення страховику гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих, з огляду на те, що до спірних відносин мають застосовуватися нормативно-правові акти, які діяли на момент виникнення у позивача права на повернення такого внеску, тобто станом на 04.02.2014 р.

Крім того, відповідно до умов статті 6.14 Статуту МТСБУ, при виключенні страховика з членів Бюро, а також у випадках втрати статусу асоційованого та/або повного позбавлення страховика статусу повного члена, позбавлення членства страховика в Бюро порядок повернення відрахувань та гарантійних внесків до централізованих страхових резервних фондів визначається чинним законодавством, положенням про фонд захисту потерпілих, положенням про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів, положенням про порядок розміщення коштів централізованих страхових резервних фондів Бюро та договором про співпрацю між страховиком та бюро.

На засіданні Президії МТСБУ 18.06.2015 р. (протокол №355) затверджено Порядок повернення страховику гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих та розрахунковий розмір резерву збитків страховиків, які позбавлені членства в МТСБУ в 2012-2014 роках, станом на 31.12.2014 р.

Зазначений документ було прийнято на підставі п. 3.12.2 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах № 47/2014 від 17.11.2014 р., в якому зазначено про те, що розмір розрахованого резерву збитків затверджується Президією Бюро.

Умовами п.п. г) п. 47.4 ст. 47 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що до компетенції Президії МТСБУ відноситься затвердження, за погодженням з Координаційною радою МТСБУ, Положення про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів, Положення про порядок розміщення коштів централізованих страхових резервних фондів та Положення про фонд попереджувальних заходів МТСБУ.

З огляду на наведену норму, обов'язковою передумовою набуття чинності затвердженого Президією МТСБУ Положення про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів є погодження їх Координаційною радою МТСБУ.

У даному випадку, Порядок повернення гарантійного внеску Фонду захисту потерпілих, затверджений протоколом Президії МТСБУ від 18.06.2015 р. № 355/2015, яким передбачено порядок повернення гарантійного внеску страховика-члена МТСБУ, Координаційною радою не погоджений, що в силу вимог статті 47 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не може регулювати відносини між страховиком та Бюро.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія листа МТСБУ від 05.02.2016 р. № 7/1/3190, в якому відповідач сам вказує, що протокол Президії МТСБУ від 18.06.2015 р. № 355/2015 є лише проектом, а не документом яким можуть керуватися Бюро і страховик при вирішенні питання про повернення коштів і може бути взятий до уваги лише при погодженні обох сторін спору.

Щодо вимог позивача в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань колегія суддів зазначає, наступне.

Відповідно до абз. 1-2 п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Умовами п. 5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

З огляду на те, що зобов'язання за договором про співпрацю № 116 від 28.12.2012 р. у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами між сторонами були припинені, у зв'язку з прийняттям рішення щодо виключення ТДВ «Страхова компанія «Провіта» з асоційованих членів МТСБУ, то повернення суми гарантійного внеску по своїй правовій природі є негрошовим зобов'язанням, у звязку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу вищенаведених приписів законодавства виключає можливість нарахування та стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Щодо позовних вимог про стягнення 67432,05 грн. пені, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. (ст. 547 ЦК України).

Згідно п.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 р., якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Тобто, пеня стягується тільки у тому разі, коли її розмір визначено в договорі.

Умовами спірного правочину не визначено розміру пені, що підлягає оплаті у разі порушення строків перерахування гарантійного внеску.

Оскільки між сторонами угода щодо неустойки не укладена, а ч. 6 ст. 231 ГК України передбачає обмеження нарахування пені за час користування чужими грошовими коштами обліковою ставкою НБУ, якщо вона передбачена умовами укладеного між сторонами договору, колегія суддів погоджуєьться з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 29.02.2016 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) бюро України залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 29.02.2016 р. у справі №910/31871/15 залишити без змін.

Справу №910/31871/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

Л.П. Зубець