УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04 липня 2016 року Справа № 913/773/16

Провадження № 4/913/773/16

Суддя господарського суду Луганської області Старкова Г.М., розглянувши матеріали позовної заяви

Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», м. Київ

до Приватного підприємства «Ювелірна фірма «ЛАГНО», м. Рубіжне Луганської області

про стягнення 2 798 900 грн. 78 коп.

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» звернувся до господарського суду Луганської області з позовної заявою в якій просить стягнути з Приватного підприємства «Ювелірна Фірма «ЛАГНО» заборгованості в сумі 2 798 900 грн. 78 коп.

В обґрунтування позивач вказує, що 11.07.2013 між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та громадянином ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МКLVF1.139425.004, відповідно до якого позичальник отримав кредитні кошті в сумі 2 300 000 грн. 00 коп.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № МКLVF1.139425.004 від 11.07.2013 між позивачем та Приватним Підприємством «Ювелірна Фірма «ЛАГНО» було укладено договір поруки № РХ029031.139780.001 від 11.07.2013.

Відповідно до договору поруки № РХ029031.139780.001 від 11.07.2013 Приватне Підприємство «Ювелірна Фірма «ЛАГНО» (поручитель) поручилось перед банком (позивачем у справі) за виконання позичальником (громадянином ОСОБА_2) зобов'язань за кредитним договором № МКLVF1.139425.004 від 11.07.2013.

Разом з позовною заявою, позивачем до суду подано клопотання № б/н від 24.06.2016, за яким позивач відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» просить суд звільнити ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» від сплати судового збору за подання позовної заяви.

В обґрунтування клопотання позивач зазначає, що згідно до постанови Правління Національного банку України № 743 від 27.11.2014 ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» визнано неплатоспроможним.

У зв'язку з чим, на думку позивача є всі підстави для звільнення ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали позовної заяви, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, надавши добутому правової оцінки, суд дійшов висновку, що клопотання позивача не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 % ціни позову, але не менше одного розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (тобто не менше 1378 грн. 00 коп. та не більше 206 700 грн. 00 коп.).

Згідно із п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 позовні заяви про стягнення грошей і про витребування майна мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом вищенаведеної норми законодавства.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, заявлені вимоги мають майновий характер та становлять 2 798 900 грн. 78 коп.

Таким чином позивачем за подання позовної заяви до суду повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 41 983 грн. 51 коп. (що складає 1,5% від ціни позову - 2 798 900 грн. 78 коп. * 1,5% = 41 983 грн. 51 коп.).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати враховуючи майновий стан сторони.

Серед основних засад судочинства, проголошених статтею 129 Конституції України, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

Вказана норма Конституції запроваджена і в Законі України "Про судоустрій і статус суддів", і в Господарському процесуальному кодексі України. Згідно із статтями 42, 43 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до статті 9 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, передбачених процесуальним законом.

Рівність сторін являє собою наділення останніх процесуальними правами і в той же час покладання на них процесуальних обов'язків. Внаслідок цього сторона, яка звертається до суду за захистом своїх порушених прав, наділяється обов'язком сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі.

В п. 3.1 розділу 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин, що характеризують майновий стан позивача.

Твердження позивача стосовно звільнення від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, суд вважає необґрунтованим.

Зважаючи на предмет та характер цього спору, розмір майнових вимог визначених позивачем, ціни позову, суд відхиляє клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Позовна заява підлягає поверненню без розгляду з причин ненадання позивачем належних доказів на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Дотримання вимог, викладених в ст.ст. 54-58 ГПК України, є обов'язком позивача, позов повинно бути подано в установленому законом порядку.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ст. 2 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI - платник судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалено судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI розмір судового збору із заяв майнового характеру складає 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 № 928-VIII з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 378 гривень.

У ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI викладено вичерпний перелік заяв, відповідно до якого за них судовий збір не справляється.

Також, ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI визначений вичерпний перелік пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» про стягнення з Приватного підприємства «Ювелірна Фірма «ЛАНГО» заборгованості в сумі 2 798 900 грн. 78 коп. підлягає поверненню позивачу без розгляду.

Відтак, у зв'язку з недодержанням заявником вимог статті 57 Господарського процесуального кодексу України, дану позовну заяву та додані до неї документи слід повернути позивачу без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд також зазначає, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Повернути позовну заяву і додані до неї документи заявнику без розгляду.

2. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: (тільки заявнику) - позовна заява з доданими до неї документами, всього на "64" арк.

Суддя Г.М. Старкова