КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2016 р. Справа№ 910/4985/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Алданової С.О.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Хілько А.С. - за довіреністю оформленою належним чином;

від відповідача: Трохимець О.М. - за довіреністю оформленою належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016р.

у справі №910/4985/16 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК "КВІК-2006"

до відповідача Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 300 141,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВК "КВІК-2006" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 300 141,28 грн., з яких основного боргу у розмірі 158 000,00 грн., 11 633,28 грн. 3% річних та 130 508,00 грн. інфляційних втрат.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого позивачем товару за договором поставки №ПЗІНРП-131712/НЮ від 30.07.2013р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2016р. позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВК "КВІК-2006" 158 000,00 грн. основного боргу, 11 012,38 грн. 3% річних, 128 143,29 грн. інфляційних втрат. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016р. у справі №910/4985/16 та прийняти нове, яким відмовити в позові.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 13.05.2016р. апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Алданова С.О., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2016р. апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.06.2016р.

14.06.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні 14.06.2016р. представник позивача проти доводів апеляційного оскарження заперечував, просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Представник відповідача викладені доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в позові повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіряючи правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 30.07.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТВК "КВІК-2006" (постачальник) та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (покупець) було укладено договір поставки №ПЗІНРП-131712/НЮ.

Умовами договору встановлено, що постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до специфікації (додаток №1), що є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити цей товар на умовах даного договору (п. 1.1. договору).

У додатку № 1 до договору поставки №ПЗІНРП-131712/НЮ узгоджено вимоги до товару: опис - каретка пантографа 2013 року випуску; кількість -300 шт., ціну 800 грн. за 1 шт. товару (загальна сума з ПДВ - 288 000,00 грн.).

Пунктом 3.1 договору сума по договору становить 288 000,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 48 000,00 грн.

Згідно п. 4.2 договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної (або акту прийому-передачі) товару.

Покупець здійснює оплату за поставлений товар протягом 20 банківських днів з дня його отримання (п. 4.3. договору).

Термін дії договору з моменту його підписання до 31.12.2013р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Договір поставки №ПЗІНРП-131712/НЮ від 30.07.2013р. та додаток № 1 вказаного договору підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до видаткових накладних № 0920.1 від 20.09.2013р. на суму 96 000,00 грн., №0829.2 від 29.08.2013р. на суму 96 000,00 грн., №1015.3 від 15.10.2013р. на суму 96 000,00 грн. (наявні у матеріалах справи), ТОВ «ТВК «КВІК» виконало умови договору і передало відповідачу каретки пантографа 2013 року випуску у кількості 300 шт. за ціною 800 грн. - 1 шт. на загальну суму 288 000,00 грн.

Прийнявши товар, відповідач протягом 20 днів з дати поставки вартість товару повністю не оплатив і на день прийняття судом першої інстанції рішення заборгованість у розмірі 158 000,00 грн. добросовісно не сплатив.

Враховуючи, часткову оплату відповідачем поставленого товару, позивачем заявлена вимога про стягнення заборгованості у розмірі 158 000,00 грн., яка документально не спростована відповідачем, відповідно до ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену продукцію у розмірі 158 000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 11 633,28 грн. та інфляційні втрати у розмірі 130 508,00 грн. за період 26.09.2013р. по 09.03.2016р. на загальну суму заборгованості 158 000,00 грн.

Відповідно до видаткових накладних № 0920.1 від 20.09.2013р., №0829.2 від 29.08.2013р., №1015.3 від 15.10.2013р. та акту звіряння взаємних розрахунків вбачається, що позивачем товар постачався партіями, який був частково сплачений покупцем на суму 130 000,00 грн.

В позовній заяві позивач визначав кінцевий термін для проведення оплати 26.09.2013р. та проводив розрахунок 3% річних та інфляційних із вказаної дати.

Колегія суддів з моментом визначення початку перебігу строку заборгованості погодитись не може. В силу п. 4.3. договору визначено, що покупець здійснює оплату за поставлений товар протягом 20 банківських днів з дня отримання товару.

З матеріалів справи вбачається, що останній день отримання товару був 15.10.2013р., отже останній день сплати, в силу умов договору, повинен припадати на 12.11.2013р. Таким чином, період прострочення оплати починається з 13.11.2013р. на несплачену відповідачем суму боргу - 158 000,00 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум, колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позов в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що вимоги про стягнення 3% річних на суму 11 012,38 грн. та інфляційних втрати на суму 128 143,29 грн. за період з 13.11.2013р. - 09.03.2016р. є правомірним і арифметично вірними, тоді як в іншій частині позову заявлені вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат нараховані безпідставно, без урахування моменту виникнення заборгованості.

Посилання апелянта на відсутність його вини в порушенні грошового зобов'язання у зв'язку із скрутним фінансовим становищем та перерахування коштів виключно у встановленому наказом Укрзалізниці порядку, не може бути прийнято апеляційним судом до уваги в силу положень ч. 1 ст. 625 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України, за якими боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а відсутність у боржника необхідних коштів не вважається надзвичайною і невідворотною обставиною здійснення ним господарської діяльності.

Апелянт просив господарський суд відповідно до ст. 223 Господарського кодексу України зменшити розмір належних до сплати відповідачем штрафних санкцій. Колегія суддів при цьому зауважує, що штрафні санкції позивачем до стягнення не заявлялись, а вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є особливою мірою відповідальності (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016р. у справі №910/4985/16 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016р. у справі №910/4985/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.04.2016р. у справі №910/4985/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/4985/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.О. Алданова

Л.Г. Смірнова