ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р.Справа № 922/1833/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідний завод "ГНЦЛС", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий онкологічний та кардіологічний центр "Макс-Велл", м. Харків
про стягнення 172 447 884,91 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 10.07.2013 р.

відповідача - ОСОБА_1, ліквідатор, протокол б/н від 03.06.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дослідний завод "ГНЦЛС" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий онкологічний та кардіологічний центр "Макс-Велл" (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 100 000,00 грн. за договором про відступлення права вимоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги № б/н від 03.12.2012 р., укладеного 28.05.2013 р. Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 500,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні просить суд прийняти до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх.№20385 від 21.06.2016 р.), в якій просить суд стягнути з відповідача 60 800 000,00 грн. основного боргу, 53 737 205,47 грн. пені, 53 503 095,44 грн. інфляційних втрат та 4 407 584,00 грн. 3% річних.

Проаналізувавши зміст заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що дана заява є змішаною заявою, а саме: позивачем збільшено розмір основного боргу та частково змінено предмет позову шляхом заявлення до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на викладені положення ч. 4 ст. 22 ГПК України і те, що заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову подано позивачем до початку розгляду господарським судом справи по суті, суд вважає за можливе прийняти дану заяву до розгляду та розглянути справу з урахуванням даної заяви.

Таким чином, предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 60 800 000,00 грн. основного боргу, пені в розмірі 53 737 205,47 грн., інфляційних втрат в розмірі 53 503 095,44 грн. та 3% річних в розмірі 4 407 584.00 грн.

Водночас позивач подав до суду клопотання (вх.№20386 від 21.06.2016 р.) про долучення до матеріалів справи копії договору б/н про надання поворотної фінансової допомоги від 03.12.2012 р. та копію рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2013 р. по справі №922/2915/13. Надані документи долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні та у заяві про визнання позову (вх.№ 20387 від 21.06.2016 р.) визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні 21.06.2016 р. оголошено перерву до 23.06.2016 р.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

03.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоровя" (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дослідний завод "ГНЦЛС" (позикодавець) був укладений договір б/н про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами пунктів 1.1., 1.2. якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

За умовами пунктів 2.1, 2.2, 3.1 даного договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті в межах суми 65 000 000,00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, без ПДВ на безоплатній основі зі строком повернення до 31 грудня 2013 року включно.

28.05.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дослідний завод "ГНЦЛС" (первісний кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "НВОКЦ "Макс-Велл" (новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоровя" (боржник) був укладений договір відступлення права вимоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги № б/н від 03.12.2012 р. (далі - договір про відступлення права вимоги від 28.05.2013 р.).

За умовами п.1.1. договору про відступлення права вимоги від 28.05.2013 р. первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з договором про надання поворотної фінансової допомоги № б/н від 03.12.2012 р., укладеного між первісним кредитором та ТОВ "Фармацевтична компанія "Здоровя" (боржником), а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за Основним договором.

Згідно з п.1.2. договору про відступлення права вимоги від 28.05.2013 р. розмір поворотної фінансової допомоги, що підлягає поверненню боржником, відповідно у строки та на умовах, визначених Основним договором, право вимоги яких відступається, відповідно до п. 1.1. цього договору складає 60 800 000,00 грн.

За умовами п.1.3. договору про відступлення права вимоги від 28.05.2013 р. до нового кредитора переходить право вимагати (замість первісного кредитора) від боржника належного виконання зобов'язань боржника, викладених в договорі №б/н про надання поворотної фінансової допомоги від 03.12.2012 р., а боржник зобов'язується перед новим кредитором належно виконати зобов'язання боржника, що викладені в Основному договорі в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору.

Відповідно до п.1.4. договору про відступлення права вимоги від 28.05.2013 р. підписанням цього договору боржник, відповідно до п. 8.3. Основного договору засвідчує, що повідомлений про відступлення первісним кредитором належного йому права вимоги згідно з договором про надання поворотної фінансової допомоги №б/н від 03.12.2012 р., до нового кредитора та не заперечує проти цього.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Харківської області по справі № 922/2915/13 від 09.09.2013 р. за позовом ТОВ "ДЗ "ГНЦЛС" до ТОВ "НВОКЦ "Макс-велл", третя особа ТОВ "ФК "Здоровя", ТОВ "ДЗ "ГНЦЛС" відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги № б/н від 03.12.2012 р., укладеного 28.05.2013 р. між ТОВ "ДЗ "ГНЦЛС", ТОВ "НВОКЦ "Макс-Велл" та ТОВ "ФК "Здоровя".

Отже, на даний час договір про відступлення права вимоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги № б/н від 03.12.2012 р., укладений 28.05.2013 р., є чинним.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач у позові зазначив, що виконав свої зобовязання за договором про відступлення права вимоги у повному обсязі, передав своє право вимоги та документи, що його підтверджують.

Згідно з п. 2.1. договору про відступлення права вимоги від 28.05.2013 р. за передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору суму у розмірі 60 800 000,00 грн. у строк до 31.12.2013 р.

Відповідно до п. 2.2. договору про відступлення права вимоги від 28.05.2013 р. новий кредитор зобов'язується у безготівковій формі перерахувати платіжним дорученням на поточний рахунок первісного кредитора грошову суму, визначену у п. 2.1. цього договору, у строк до 31.12.2013 р. включно.

Проте відповідач в порушення пунктів 2.1., 2.2. договору про відступлення права вимоги суму у розмірі 60 800 000,00 грн. у строк до 31.12.2013 р. включно позивачеві не перерахував, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При цьому представник відповідача у судовому засіданні та у заяві про визнання позову позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Таким чином, судом встановлено, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість за договором про відступлення права вимоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги № б/н від 03.12.2012 р., укладеним 28.05.2013 р. в розмірі 60 800 000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини, норми закону і на те, що суму заборгованості відповідачем визнано в повному обсязі, але не спростовано і не погашено, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за договором про відступлення права вимоги від 28.05.2013 р. в розмірі 60 800 000,00 грн. правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення з відповідача 53 737 205,47 грн. пені, 53 503 095,44 грн. інфляційних втрат та 4 407 584,00 грн. 3% річних за період з 01.01.2014 р. по 01.06.2016 р., суд встановив таке.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування позивачем 53 503 095,44 грн. інфляційних втрат та 4 407 584.00 грн. 3% річних за період з 01.01.2014 р. по 01.06.2016 р., суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За умовами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Пунктом 5.3. договору про відступлення права вимоги від 28.05.2013 р. передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань винна сторона несе відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасного платежу за кожен день прострочення.

За результатами проведеного судом розрахунку, суд, керуючись частиною 6 статті 232 ГК України, визнав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 53 737 205,47 грн. такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 4 720 745,21 грн. за період з 01.01.2014 р. по 01.07.2014 р. (за шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано). В частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 49 016 460,26 грн. суд вважає за необхідне відмовити у звязку з безпідставним предявленням до стягнення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 60 800 000,00 грн. основного боргу, 4 720 745,21 грн. пені, 53 503 095,44 грн. інфляційних втрат та 4 407 584,00 грн. 3% річних, всього 123 431 424,65 грн. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 49 016 460,26 грн. у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 173, 193, 230, 232 Господарського кодексу України, статтями 6, 11, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 610-612, 628, 629 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4-3, 12, 22, 33-35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий онкологічний та кардіологічний центр "Макс-велл" (, 61177, м. Харків, вулиця Залютинська, будинок 4) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідний завод ГНЦЛС" (, 61057, м. Харків, вул. Воробйова, 8, п/р № 5353 в ПАТ "ПУМБ" м. Київ, МФО 334851) 60 800 000,00 грн. основного боргу, 53 737 205,47 грн. пені, 53 503 095,44 грн. інфляційних втрат, 4 407 584,00 грн. 3% річних та 1 500,00 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий онкологічний та кардіологічний центр "Макс-велл" (, 61177, м. Харків, вулиця Залютинська, будинок 4) на користь державного бюджету України (61166, м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі, , п/р №3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір в розмірі 205 200,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 24.06.2016 р.

Суддя ОСОБА_3