КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2016 р. Справа№ 911/2950/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

від представників сторін :

позивача - Панчишин А.М.

відповідача - Євтушенко О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРДОН" на рішення Господарського суду Київської області від 09.03.2016 по справі №911/2950/15 (суддя - Шевчук Н.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого

підприємства "Поліпром"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРДОН"

про стягнення 61192,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.09.2015 по справі №911/2950/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Поліпром" 29511 грн. 96 коп. основного боргу, 1409 грн. 55 коп. 3% річних, 30086 грн. 88 коп. інфляційних втрат та 1821 грн. 50 коп. судового збору. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордон" на рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2015 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2015 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2015 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордон" задоволено. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2015 та рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2015 по справі №911/2950/15 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.03.2016 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нордон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Поліпром" заборгованість у сумі 29511, 96 грн. та 1223,02 грн. судового збору. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П. від 06.04.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРДОН" та призначено до розгляду 18.04.2016.

18 квітня 2016 року в судовому засіданні оголошено перерву до 19.05.2016.

18 травня 2016 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 по справі №911/2950/15 призначено повторний автоматизований розподіл, в зв'язку з звільненням у відставку головуючого судді Шевченка Е.О., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/2950/15 передано на розгляд колегії суддів, у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г., судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРДОН" на рішення Господарського суду Київської області від 09.03.2016 по справі №911/2950/15 прийнято до свого провадження, з призначенням на 07.06.2016.

24 травня 2016 року представником відповідача, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду подано письмові пояснення, які долучено судом до матеріалів справи.

Розпорядженням від 07.06.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці, та судді Пашкіної С.А. на лікарняному.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 07.06.2016, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М., який не є головуючим суддею, у відпустці, а судді Пашкіної С.А. на лікарняному, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Сітайло Л.Г. судді: Калатай Н.Ф., Суховий В.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016, в зазначеному складі, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРДОН" на рішення Господарського суду Київської області від 09.03.2016 по справі №911/2950/15 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРДОН" на рішення Господарського суду Київської області від 09.03.2016 по справі №911/2950/15 до 21.06.2016.

Розпорядженням від 21.06.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Сухового В.Г. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 21.06.2016, в зв'язку з перебуванням судді Сухового В.Г., який не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Сітайло Л.Г. судді: Калатай Н.Ф., Барнець О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016, в зазначеному складі, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРДОН" на рішення Господарського суду Київської області від 09.03.2016 по справі №911/2950/15 прийнято до свого провадження.

В судове засідання 21.06.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 09.03.2016.

Представники позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 09.03.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

30 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Поліпром" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нордон" (покупець) укладено договір поставки № 101-146-ДА14/861 від 30.04.2014 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору постачальник зобов'язується поставити товар за замовленням покупця, а покупець прийняти його, відповідно до накладних та протоколу узгодження цін, що є невід'ємною частиною договору та оплатити товар у строки, зазначені в пункті 3.2. Договору (пункт 1.1. Договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2014 (пункт 4.16. Договору).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору ціну договору становить сума вартості товару, поставленого за всіма разом узятими накладними до цього Договору. Покупець оплачує поставлений товар за цінами, зазначеними у накладних, один раз на тиждень, за проданий товар.

Згідно з пунктом 2.13 Договору, якщо товар не реалізується протягом 30 календарних днів, покупець має право повернути його постачальникові, попередньо повідомивши про це постачальника. Повернення нереалізованого товару здійснюється в присутності відповідальних представників покупця та постачальника, на підставі видаткових накладних протягом 7 календарних днів з моменту виставлення вимоги в письмові формі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Договору позивач поставив відповідачу товар, на загальну суму 130820,16 грн. Відповідач свої зобов'язання за договором, в частині оплати належним чином не виконав, а саме частково розрахувався за отриманий товар в сумі 95818,26 грн.

Крім того, Відповідачем здійснено повернення Позивачеві товару, на суму 5489,94 грн., що підтверджено накладними на повернення.

Таким чином на час розгляду справи заборгованість відповідача становить 29511,96грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 692 цього Кодексу покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), зобов'язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до пункту 3.2 Договору покупець оплачує суму за поставлений товар за цінами, зазначеними у накладних, один раз на тиждень за проданий товар.

Колегія суддів звертає увагу, що п.3.2 Договору поставки суперечить імперативним приписам ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, згідно з якою покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

При цьому, пунктом 2.13 Договору сторони визначили, що в разі нереалізації товару протягом 30 календарних днів, покупець має право повернути його постачальникові, попередньо повідомивши про це постачальника.

Місцевим господарським судом встановлено, що умови укладеного між сторонами Договору не містять ні граничного строку, протягом якого поставлений товар міг би бути реалізований покупцем, ані граничної дати, з настанням якої переданий, втім не реалізований, товар підлягав би поверненню постачальнику.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що зазначені вище пункти Договору свідчать про згоду сторін на виконання вказаних дій у майбутньому, а не в момент прийняття товару та товаророзпорядчих документів на нього, а отже, враховуючи приписи частини другої статті 530, частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, пов'язують момент виконання такого зобов'язання з моментом відповідної вимоги.

При цьому, відповідно до пункту 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому, передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач до звернення до суду з даним позовом не заявляв вимоги щодо оплати поставленого товару, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що копія поданої позовної заяви, яка направлена відповідачу, є вимогою позивача про оплату отриманого по Договору товару.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРДОН" та скасування рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2015 по справі №911/2950/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРДОН" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 01.09.2015 по справі №911/2950/15 без змін.

2.Матеріали справи №911/2950/15 повернути до Господарського суду Київської області.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай