РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2016Справа №910/9027/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Сандора»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Київпастрейд»
простягнення 23 835,45 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Парфенова О.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сандора» (надалі - ТОВ «Сандора») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київпастрейд» (надалі - ТОВ «Київпастрейд») про стягнення 23 835, 45 грн., відповідно до договору поставки від 17.09.2015 р. № 9081/2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов Договору поставки від 17.09.2015 р. № 9081/2015 поставив відповідачу товар, а останній свого грошового зобов'язання з його оплати належним чином не виконав, в зв'язку із чим за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 23 835, 45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2016 р. порушено провадження у справі № 910/9027/16, розгляд справи призначено на 17.06.2016 р.

17.06.2016 р. позивачем через загальний відділ діловодства та документообігу господарського суду міста Києва подано додаткові докази по справі.

В судове засідання 17.06.2016 р. представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 17.06.2016 р. не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд відзначає, що за змістом ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому ухвала суду про порушення провадження у справі направлена за належною адресою відповідача, а саме 04073, м. Київ, вул. Марка Вовчка, 21.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Справа розглянута судом відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 р. критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

В судовому засіданні 17.06.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2015р. між ТОВ «Сандора» (постачальник) та ТОВ «Київпастрейд» (покупець) було укладено Договір поставки №9081/2015 (надалі - Договір).

Згідно із п 1.1 Договору постачальник зобов'язується протягом строку дії цього договору передавати покупцю у власність, а покупець - приймати та оплачувати продукцію (соки, безалкогольні та алкогольні напої, продукти харчування, молочні продукти, продукти дитячого харчування ін. (надалі - продукція).

Постачальник поставляє Товар на умовах DDP (доставка на склад Покупця) відповідно до Інкотермс 2000. Адреси доставки (п.2.1 Договору).

Строк поставки кожної партії продукції не може перевищувати трьох робочих днів з моменту прийняття замовлення якщо інше не встановлено угодою сторін. Якщо з будь-яких причинам постачальник не може виконати замовлення покупця, він повідомляє про це покупцю протягом 24 годин з моменту одержання замовлення (п.2.3 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що сума договору визначається як сума всіх партій продукції, поставлених протягом строку Договору.

Відповідно до п.3.2 Договору, сторони домовились, що Покупець, зобов'язаний здійснити оплату продукції постачальнику шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника або шляхом внесення в касу підприємства в наступний строк: за продукцію, не віднесену до категорії молочної - протягом 14 днів з дати відвантаження вказаної в накладній (рахунку-фактурі) (п.3.2.1 Договору); за молочну продукцію - протягом 7 днів з дати відвантаження вказаної в накладній (рахунку-фактурі) (п.3.2.2 Договору).

Договір набирає чинності в момент підписання повноважними представниками сторін і діє протягом року. Якщо протягом місяця до закінчення строку дії жодна із сторін не заявить про свій намір припинити договірні відносини або переукласти Договір на інших умовах, строк дії Договору автоматично продовжується кожен наступний рік і на тих же умовах (п.6.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на загальну суму 23 835,42 грн., що підтверджується видатковими накладними від 13.10.2015р. №КИ/РНв-556545 на суму 7 541, 25 грн., від 16.10.2015 р. №КИ/РНв-562624 на суму 16 294,17 грн. Вказані видаткові накладні містять підписи та відтиски печатки сторін. Видатковими накладними визначено ціну, кількість та номенклатуру переданого товару.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого товару.

Договір № 9081/2015 від 17.09.2015 р. є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи, а саме видатковими накладними від 13.10.2015 р. № КИ/РНв-556545 на суму 7 541, 25 грн., від 16.10.2015 р. № КИ/РНв-562624 на суму 16 294, 17 грн. підтверджується поставка позивачем товару за Договором, прийняття його відповідачем та існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 23 835, 42 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач направив на адресу відповідача претензію № 10-05-2412 від 15.11.2015 р. з вимогою про сплату боргу, проте відповідач відповіді на претензію не надав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту п. 3.2 Договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого позивачем за Договором товару на момент розгляду справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В процесі розгляду справи позивач надав акт звірки розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача станом на 05.06.2016р. становить 23 835,42 грн., акт відповідачем не підписаний. При цьому судом враховано, що акт звірки є суто бухгалтерським документом, за яким бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ТОВ «Київпастрейд» обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення грошового зобов'язання, не наведено.

За такими обставинами позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу підлягають задоволенню в сумі 23 835,42 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Київпастрейд» на користь ТОВ «Сандора» заборгованості у розмірі 23 835, 42 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київпастрейд» (04073, м. Київ, вул. Марка Вовчка, 21; ідентифікаційний номер 39625306) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» (57262, Миколаївська область, Жовтневий район, с. Миколаївське; ідентифікаційний код 22430008) основний борг у розмірі 23 835, 42 грн. та судовий збір у розмірі 1 378, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 29.06.2016 р.

Суддя Ю.О. Підченко