ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 р. Справа № 923/545/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі Кулик В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі

позивача-1: Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області

позивача-2: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Ольгівка Бериславського району Херсонської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

Бургунська сільська рада Бериславського району Херсонської області

про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди

за участю представників сторін:

прокурор прокуратури Херсонської області Хамідова Е.Ф. (службове посвідчення №040721, видане 22.01.2016р.);

позивач-1: не з'явився;

від позивача-2: Луковська Л.Л. (службове посвідчення №49, видане 12.05.2016р.) представник за довіреністю №32-21-0.4-9027/2-16 від 29.04.2016р.

відповідач: не з'явилася;

третя особа: не з'явилася.

Керівник Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі позивача-1 Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області, позивача-2 Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області звернувся до господарського суду Херсонської області із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Ольгівка Бериславського району Херсонської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди.

Ухвалою від 27.05.2016р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.06.2016р. та зобов'язано сторони надати додаткові докази.

Ухвалою від 16.06.2016р. розгляд справи відкладено на 30.06.2016р.

Прокурор та представник позивача-2 Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в судове засідання з'явились.

Інші учасники провадження, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили.

13.06.2016р. від позивача-1 Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області та 29.06.2016р. від третьої особи Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області надійшли заяви про розгляд справи без участі їх уповноважених представників.

Також 13.06.2016р. від позивача-2 та третьої особи надійшли заяви, відповідно до яких останні підтримують позов прокурора у повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву не направила, 08.06.2016р. через канцелярію господарського суду надала докази сплати заявленої прокурором суми боргу.

29.06.2016р. прокурором на виконання вимог ухвали суду надано довідку Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції про наявність заборгованості з орендної плати за земельну ділянку, яка обліковується за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 станом на час розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

В п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Враховуючи, що всі сторони було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (що підтверджено витягом з реєстру вихідної поштової кореспонденції господарського суду Херсонської області за 16.06.2016р.), матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 ГПК України.

Прокурор підтримала позовні вимоги в частині розірвання договору оренди та вилучення у відповідача спірної земельної ділянки, в частині вимог про стягнення суми заборгованості з орендної плати просить припинити провадження у справі у зв'язку із погашенням відповідачем суми боргу.

Представник позивача-2 позовні вимоги прокурора підтримала та просить суд їх задовольнити. Надала для долучення до матеріалів справи письмово викладену позицію щодо заявленого прокурором позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача-2, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів громадян і держави в суді у випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України № З-рп/99 у справі №1-1/99 від 08.04.1999р. прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.

За приписами частини другої статті 29 Господарського процесуального кодексу України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99р. N 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

За приписами ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В даному випадку, як зазначає прокурор, необхідність захисту інтересів держави обумовлено тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області та Бургунською сільською радою протягом тривалого часу не вживаються заходи щодо стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі, що свідчить про невиконання обов'язку щодо захисту майнових інтересів держави та призводить до недоотримання місцевим бюджетом значної суми коштів.

З огляду на викладене вище, виходячи з предмету та підстав позову, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості звернення прокурора з даним позовом до суду.

У судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд розірвати укладений між Бериславською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки, вилучити у відповідача спірну земельну ділянку та повернути її до земель резервного фонду Бургунської сільської ради. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 15314 грн. 50 коп. просить припинити провадження у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Позивач-1 Бериславська районна державна адміністрація листом від 06.06.2016р. та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Бургунська сільська рада листом від 13.06.2016р. №05/02-35-127/16 підтримали позовні вимоги прокурора у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник позивача-2 позовні вимоги прокурора підтримала та просить суд їх задовольнити.

Відповідач відзив на позовну заяву не надала, 08.06.2016р. направила до суду копії квитанцій про сплату 15314 грн. 50 коп. заборгованості з орендної плати за землю, заявленої прокурором до стягнення.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством , що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За приписами ст. 96 цього Кодексу землекористувачі зобов'язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.15 Закону України "Про оренду землі" умови щодо орендної плати із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а також щодо використання та цільового призначення земельної ділянки є істотними умовами договору.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як слідує з матеріалів справи, 28.12.2007р. між Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області (Орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1, с.Ольгівка Бериславського району Херсонської області (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №4АА71500006.

Відповідно до пункту 1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходить в адміністративних межах Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Згідно п.2 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 50,0 га, в тому числі ріллі - 50,0 га із земель запасу Бургунської сільської ради.

В п.5 визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 606664,23 грн.

За умовами п.8 договір укладено на 25 років.

Пунктом 9 договору встановлено, що орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Бургунської сільської ради в розмірі 1% від нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п.11 договору періодичність внесення орендної плати - в порядку та строки, передбачені законодавством України.

28.12.2007р. згідно акта про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, земельна ділянка у розмірі 50,0 га була передана Бериславською райдержадміністрацією відповідачеві.

До позовної заяви прокурором було надано довідку Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС У Херсонській області від 19.04.2016р. №361/10/21-02-05/17, з якої вбачається, що заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з орендної плати за землю станом на 01.02.2016р. становить 50923,05 грн.

Ухвалою від 16.06.2016р., після подання відповідачем до суду доказів погашення заявленої прокурором заборгованості з орендної плати в сумі 1515314 грн. 50 коп., суд зобов'язав прокурора надати довідку податкової інспекції щодо розміру заборгованості відповідача з орендної плати за землю станом на день розгляду справи.

На виконання вимог суду 29.06.2016р. прокурором надано довідку Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції від 24.06.2016р. №797/10/21-0517, з якої слідує, що станом на 24.06.2016р. за відповідачем обліковується борг в сумі 35608,55 грн. Нарахування проведено згідно особисто поданого розрахунку з плати за землю № від 20.02.2015р. ПП ОСОБА_1 (в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки), який відповідає діючому законодавству.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі (з урахуванням заяви прокурора про припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати) є вимоги про:

- розірвання договору оренди землі, укладеного 28.12.2007р. між Бериславською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1;

- вилучення у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 земельної ділянки площею 50,0 га та повернення її до земель резервного фонду Бургунської сільської ради з підстав несплати відповідачем орендних платежів.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення правовідношення, зокрема шляхом розірвання договору.

За приписами статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Відносини з оренди земельної ділянки регулюються, зокрема Законом України "Про оренду землі".

За приписами статті 1 вказаного Закону орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Поняття договору оренди землі визначено статтею 13 цього ж Закону, за приписами якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтями 24, 25 Закону України "Про оренду землі" передбачені права та обов'язки орендодавця та орендаря, зокрема орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати, орендар в свою чергу має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

За приписами статті 31 названого Закону договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Порядок припинення договору оренди землі шляхом його розірвання унормований статтею 32 Закону України "Про оренду землі", а саме на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" визначені наслідки розірвання договору оренди землі, а саме у разі розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність або відсутність заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Як вже зазначалось, в пункті 11 договору визначено періодичність внесення орендної плати - в порядку та строки, передбачені законодавством України.

Питання сплати податку на землю та оплати орендної плати за користування земельною ділянкою з 01.01.2011р. регулюється Податковим кодексом України. Згідно із статтею 287, підпункту 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою; розмір орендної плати за земельні ділянки встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, а також не може перевищувати для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Приписами ст.21 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Розділу XIII Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати за земельні ділянки встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно п.п. 287.1, 287.3 ст. 287 Кодексу власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Разом з тим, з матеріалів справи (довідок Новокаховської ОДПІ від 19.04.2016р. №361/10/21-02-05/17 та від 24.06.2016р. №797/10/21-0517) вбачається, що відповідач свої зобов'язання в частині своєчасного внесення плати за землю не виконувала, та, починаючи з березня 2015 року, орендну плату за землю не сплачувала, останній платіж здійснено 30.01.2015р., у зв'язку з чим станом на 24.06.2016р. зе нею обліковується борг в сумі 35608,55 грн.

Бериславська районна державна адміністрація у письмово викладеній позиції щодо заявленого прокурором позову зазначила про те, що рішенням господарського суду Херсонської області від 12.11.2015р. у справі №923/1515/15 було внесено зміни в договір оренди землі від 28.12.2007р. в частині визначення розміру орендної плати за землю.

З комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" судом роздруковане рішення господарського суду Херсонської області від 12.11.2015р. у справі №923/1515/15. Вказане судове рішення досліджено судом на предмет зазначених у ньому обставин та наведених правових висновків, та долучено до матеріалів справи.

Встановлено, що рішенням суду від 12.11.2015р. було внесено зміни в договір оренди землі, укладений 28.12.2007р. між Бериславською районною державною адміністрацією та приватним підприємцем ОСОБА_1, п. 9 якого викладено в наступній редакції: "Орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Бургунської сільської ради в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки на рік".

Отже, зміни щодо розміру орендної плати в договір внесено на підставі вищезазначеного рішення господарського суду.

Однак, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 02.12.2014р. у справі №21-274а14, з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Кодексу, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Таким чином, обов'язок сплачувати орендну плату за землю у встановленому Податковим кодексом України розмірі не залежить від моменту внесення відповідних змін в договір оренди.

Крім цього, як слідує з довідки Новокаховської ОДПІ від 24.06.2016р. №797/10/21-0517, нарахування заборгованості з орендної плати проведено згідно особисто поданого розрахунку плати за землю № від 20.02.2015р. ПП ОСОБА_1 (в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки), який відповідає діючому законодавству.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За умовами п.28 договору оренди землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно п.31 договору орендар у відповідності з п.11 цього договору зобов'язаний вчасно вносити орендну плату.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ст. 652 ЦК України).

Таким чином, законодавством передбачена можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та у випадках, встановлених договором. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 38 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Умова про внесення орендної плати, передбачена п.п. 9-11 договору оренди, належить до істотних умов договору оренди в розумінні ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 284 ГК України. Дотримання зазначеної умови є обов'язковим для відповідача згідно зі ст. 629 ЦК України, а її порушення зумовлює правомірність ініціювання питання про розірвання договору.

Відповідно до п.5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", вирішуючи питання щодо дострокового розірвання договору оренди у зв'язку з несплатою орендарем (наймачем) платежів, господарським судам слід враховувати таке.

Законом (частина третя статті 291 ГК України, частина друга статті 651, стаття 783 ЦК України) передбачено можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, а статтею 782 ЦК України - право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідне право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору.

Наявна в матеріалах справи довідка Новокаховської ОДПІ №797/10/21-0517 від 24.06.2016р. свідчить, що відповідач тривалий час не виконувала свої зобов'язання за договором оренди землі щодо сплати орендної плати, утворивши станом на 24.06.2016р. заборгованість за період 2015 - 2016 р.р. в сумі 35608 грн. 55 коп.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Факт тривалого і систематичного порушення відповідачем грошових зобов'язань із здійснення орендних платежів є доведеним належним чином. Всупереч положенням договору оренди землі заборгованість по орендній платі за 2015-2016 роки відповідачем не погашено, доказів на спростування викладеного у позові прокурора до суду не подано, що свідчить про наявність правових підстав для дострокового розірвання договору оренди землі.

За наведених обставин, позовні вимоги в частині розірвання договору оренди землі є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.21 договору оренди після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Законодавство у сфері орендних відносин також пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом повернення об'єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі. Так відповідно до ч.2 ст.795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

У зв'язку з чим суд констатує, що вимога про вилучення у приватного підприємця ОСОБА_1 земельної ділянки площею 50,0 га та повернення її до земель резервного фонду Бургунської сільської ради є обґрунтованою, а тому також підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги прокурора про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 15314 грн. 50 коп., суд звертає увагу на наступне.

Як вже зазначалось, 08.06.2016р. відповідачем було подано до матеріалів справи копії квитанцій про сплату заявленої прокурором до стягнення суми боргу з орендної плати - 15314 грн. 50 коп. (а.с.36-38).

В судовому засіданні прокурор звернулась до суду з клопотанням про припинення провадження у справі в цій частині у зв'язку з відсутністю предмету спору.

За приписами п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За наведених обставин провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 15314,50 грн. підлягає припиненню

В частині розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Відповідно до частини другої статті 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

За таких обставин судові витрати, в порядку статті 49 ГПК України, суд покладає на відповідача.

При цьому суд зазначає, що в клопотанні про припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати прокурор просить повернути з Державного бюджету України сплачену суму судового збору в цій частині. Однак, дане клопотання є необґрунтованим, оскільки заборгованість сплачена відповідачем після порушення провадження у справі, а тому судовій збір в цій частині також має бути покладено на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, п.1-1 ч.1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати укладений 28.12.2007р. між Бериславською районною державною адміністрацією (, 74300, Херсонська область, м.Берислав, пл.Перемоги, 2) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) договір оренди земельної ділянки загальною площею 50,0 га, яка знаходиться на території Бургунської сільської ради, зареєстрований 28.12.2007р. за №4АА7150000.

3. Вилучити у приватного підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) земельну ділянку площею 50,0 га, яка знаходиться в адміністративних границях Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області та повернути її до земель резервного фонду Бургунської сільської ради.

4. Провадження у справі в частині стягнення 15314,50 грн. заборгованості з орендної плати за землю припинити.

5. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь прокуратури Херсонської області (, р/рахунок 2291, банк: Державна казначейська служба України м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: повернення судового збору за КЕКВ 2800) 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 04.07.2016р.

Суддя М.Б. Сулімовська