ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

24 червня 2016 р.

Справа № 902/525/16

Суддя господарського суду Яремчук Ю.О. розглянувши матеріали заяви № б/н від 21.06.2016 року Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстації: 21000, АДРЕСА_1; адреса для кореспонденції: 21050, АДРЕСА_2) про вжиття запобіжних заходів щодо Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (21000, АДРЕСА_3) шляхом огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_4.

при секретарі судового засідання: Кузьменко В.В.

Представники сторін не з'явилися.

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Вінницької області із заявою б/н від 21.06.2016 р. про вжиття запобіжних заходів щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якій заявник просить вжити запобіжні заходи до подання позову, а саме шляхом огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_4.

Заява мотивована наступним: ФОП ОСОБА_1 має намір звернутись до Господарського суду Вінницької області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про витребування майна з незаконного володіння. Свої позовні вимоги буде мотивувати наступним: 02 червня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 (орендарем) та ФОП ОСОБА_2 (орендодавцем) було укладено договір оренди №04-06/2014 року, за яким ФОП ОСОБА_1 прийняв, а ФОП ОСОБА_2 передав в володіння та користування нежитлове приміщення площею 14,2 кв.м. за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна 89, що належить відповідачеві на підставі договору купівлі - продажу від 21.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 (п. 1.1. договору). Відповідно до п. З договору, приміщення було передано шляхом укладання акта приймання - передачі. Термін дії договору був у згоджений в строк до 02.05.2015 року (п. 4.1. договору). В подальшому, оскільки сторони договору не звертались один до одного з пропозицією про закінчення договору оренди, в порядку, передбаченому п. 4.4., договір був продовжений на 11 місяців ( тобто до 02.04.2016 року). Вищевказане приміщення використовувалось ФОП ОСОБА_1 в якості офісу, проте окрім різних документів (фінансово - бухгалтерські, кадрова документація та ін..), останній там зберігав і інше свої майно, зокрема те, що використовувалось у його підприємницькій діяльності (меблі, оргтехніка та ін). Також в даному приміщенні зберігалось і майно та документація ТОВ «ВТЕЦ», засновником якого був на той час ФОП ОСОБА_1 (про що орендодавцю було достовірно відомо). На початку лютого місяця 2016 року, не повідомивши ФОП ОСОБА_1 про причини своїх дій та не розірвавши вищевказаний договір оренди, орендодавець змінив замки в орендованому приміщенні, таким чином заблокувавши останньому (та ТОВ ВТЕЦ») доступ до офісу та майна і документації, що там знаходились. Жодних актів повернення (прийому-передачі) приміщення з орендодавцем не підписувались. ФОП ОСОБА_1 та директор ТОВ «ВТЕЦ» неодноразово звертались як до орендодавця, так і в інші установи (дільничий інспектор поліції, ТОВ «ЖЕО», до відділу поліції та ін.) з пропозицією розірвати договір чи надати (посприяти наданню) доступ до приміщення, щоб забрати майно, але ці звернення були проігноровані орендодавцем (докази звернення додаються).

Заявник зазначив, що на даний час у нього відсутні деякі докази на підтвердження моїх позовних вимог (зокрема акт приймання - передачі приміщення, інші фінансово - бухгалтерські документи, перелік майна, яке знаходиться у володінні орендодавця), в нього немає можливості ці докази отримати та останній має серйозні побоювання, що певні документи (які є підставою позову) можуть бути знищені орендодавцем.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 43-4 Господарського процесуального кодексу України, заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви.

За таких обставин, неявка в судове засідання представників заявника та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не є перешкодою для розгляду заяви про вжиття запобіжних заходів.

Розглянувши заяву про вжиття запобіжних заходів, дослідивши матеріали заяви в цілому суд дійшов висновку, що вищезазначена заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до с. 43-1 ГПК України, особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43 2 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 43-4 ГПК України, заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви.

Метою вжиття запобіжних заходів є забезпечення вимоги, оформленої у вигляді позову та надання додаткових гарантій збереження доказів чи реальності виконання рішення суду у разі задоволення позову у разі наявності підтвердженої належними засобами доказування імовірності неможливості або утруднення подачі особою потрібних для неї доказів, а також наявності у особи підстав вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення.

Питання щодо підстав та порядку вжиття запобіжних заходів висвітлено зокрема у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (далі - Постанова).

В п.7 Постанови зазначено, що вжиття запобіжних заходів має здійснюватися для попередження порушень прав інтелектуальної власності та для збереження доказів такого порушення. Водночас з огляду на відсутність у розділі V-1 ГПК "Запобіжні заходи" будь-яких обмежень щодо можливості вжиття запобіжних заходів виключно у правовідносинах, пов'язаних із захистом прав на об'єкти інтелектуальної власності, таке вжиття можливе і в інших правовідносинах, на які поширюються повноваження господарських судів.

Відповідно в усіх випадках вжиття запобіжних заходів господарські суди можуть враховувати викладене в даному розділі цих рекомендацій.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 43-3 ГПК заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити відомості про обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття таких заходів. Ці обставини мають узгоджуватися з приписами статті 43- 1 ГПК, а за змістом пункту 5 частини першої статті 43 -3 і частини третьої статті 43-4 ГПК - також й підтверджуватись відповідними доказами з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 названого Кодексу. Витребування і оцінка відповідних доказів, а також доказів наявності у заявника права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт або інший відповідний правочин тощо) здійснюється господарським судом за загальними правилами ГПК про докази. Заява про витребування доказів має містити відомості про те, який доказ вимагається, підстави, з яких заявник вважає, що ці докази має підприємство чи організація, і обставини, які можуть бути підтверджені цими доказами (п. 12 Постанови).

У вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1 ГПК; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб (п. 15 Постанови).

Заявник просить суд вжити запобіжних заходів шляхом огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_4.

Однак, зазначена вимога не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності. Такий вид запобіжного заходу, не може застосовуватись при зверненні до суду з позовом немайнового характеру.

Окрім того, за приписами ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для вжиття запобіжних заходів за заявою б/н від 21.06.2016р. щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, а саме шляхом огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до ч. 6 ст. 43-4 ГПК України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

З урахуванням наведеного, куруючись ст.ст. 43-1, 43-2, 43-4, 86, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні заяви (б/н від 21.06.2016р.) фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про вжиття запобіжних заходів щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, шляхом огляду приміщення за адресою: АДРЕСА_4.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 ( адреса реєстації: 21000, АДРЕСА_1; адреса для кореспонденції: 21050, АДРЕСА_2)

3 - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( 21000, АДРЕСА_5)