ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.06.2016 Справа № 908/971/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання Паніної Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Союзенергомаш, м.Дніпропетровськ

до Відповідача: Публічного акціонерного товариства Ясинівський коксохімічний завод, м.Макіївка, Донецька обл.

про: стягнення заборгованості у розмірі 89359,26 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник по довіреності №174 від 06.07.2015 р.

від відповідача: ОСОБА_2 представник по довіреності №1110/14 від 27.04.2016 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю Союзенергомаш, м.Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Ясинівський коксохімічний завод, м.Макіївка, Донецька обл., основного боргу у сумі 40949,99 грн., інфляційних витрат у сумі 43351,50 грн., 3% річних у сумі 3055,96 грн. (Всього 87357,45 грн.). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №187/12 від 11.03.2014 р. в частині розрахунків за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №187/412 від 11.03.2014 р. в частині розрахунків за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копії вказаного договору, специфікації до нього №1 від 11.03.2014 р., видаткової накладної № 242-Т від 29.07.2014 р., довіреності на отримання матеріальних цінностей № 21563 віл 09.07.2014 р., карт

Ухвалою від 14.04.2016 р. господарським судом Запорізької області у на підставі статті 17 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Союзенергомаш, м.Дніпропетровськ, до Публічного акціонерного товариства Ясинівський коксохімічний завод, м.Макіївка, Донецька обл., про стягнення заборгованості у розмірі 87 357,45 грн. направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області.

21 квітня 2016 року вказані матеріали надійшли на адресу господарського суду Донецької області та, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передані на розгляд судді Подколзіній Л.Д.

Відповідач через канцелярію суду 17 травня 2016 року подав клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з не отриманням відповідачем копії позовної заяви з додатками, яке судом задоволено, та клопотання про зобовязання позивача надіслати копії позовної заяви з додатками на електронну адресу відповідача.

Дане клопотання судом було відхилене, так як в судовому засіданні представником позивача надано копію позовної заяви відповідачеві

Окрім того, позивачем 19 травня 2016 року позивачем подана заява про збільшення позовних вимог в порядку ст.22 Господарського процесуального Кодексу України (далі: ГПК України), в якій позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Ясинівський коксохімічний завод, м.Макіївка, Донецька обл., основного боргу у сумі 40949,99грн., 3% річних у сумі 3200,69 грн., інфляційних витрат у сумі 45208,58 грн. (Всього 89359,26 грн.).

Надалі суд розглядає позовні вимоги з урахуванням поданої заяви.

07 червня 2016 року від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просив відкласти розгляд справи для отримання результатів розгляду Торгово-промисловою палатою заяви про засвідчення форс-мажорних обставин. На підтвердження вказаних обставин відповідач представив копію вказаної заяви, направленої на адресу Донецької Торгової промислової палати.

Суд розглянувши дане клопотання та дослідивши представлені докази, вирішив його відхилити та розглядати справу по суті з огляду на наступне.

Як вбачається з представленої копії заяви про засвідчення форс-мажорних обставин №1223/14 остання направлена на адресу Донецької Торгової промислової палати 20.05.2016р., тобто вже під час знаходження даної справи на розгляді у господарському суді, а датою настання форс-мажорних обставин є 20.08.2014 р.

Таким чином, відповідач мав достатньо часу для реалізації свого права на відмову від виконання зобов'язання у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин та отримання відповідного сертифікату Торгово-промислової палати для підтвердження останнього.

Оскільки справа слуханням вже відкладалась та враховуючи обмежені процесуальні строки вирішення спору, клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи для отримання сертифікату посвідчення форс-мажорних обставин задоволенню не підлягає.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не представив, у судовому засіданні 08 червня 2016 року заперечував проти заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними у справі матеріалами на підставі вимог ст.75 ГПК України, так як матеріалів у справі цілком достатньо для її розгляду, правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 ГПК України, суд

ВСТАНОВИВ

11.03.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Союзенергомаш, м. Дніпропетровськ, (Продавець, позивач по справі) та Публічним акціонерним товариством Ясинівський коксохімічний завод, м.Макіївка, Донецька обл., (Покупець, відповідач по справі) було укладено договору купівлі-продажу №187/12 за умовами якого Продавець зобовязується поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію виробничо-технічного призначення, далі - товар.

Найменування та кількість товару, рік випуску та виробник (з вказанням держави виробника) товару, код УКТ ЗЕД на підакцизний товар та товар, ввезений та територію України узгоджуються сторонами в специфікаціях, які є невідємною частиною вказаного договору. (п.1.1 договору)

На виконання умов договору сторонами підписана специфікація №1 від 11.03.2014 р. на поставку товару, яка підписана обома сторонами без зауважень та скріплена печатками.

Згідно з останньою, поставка товару автомобільним транспортом відбувається на умовах СРТ-склад покупця: вул. 50 років виникнення СРСР, б.5 (Інкотермс-2000).

Строком виготовлення та поставки є 45 календарних днів, протягом квітня та травня 2014 року.

Оплата за поставлений товар відбувається покупцем протягом 30 банківських днів з моменту поставки товару.

Вищевказаний договір набирає чинності з дати підписання сторонами та дійсний до 31.12.2014 р., а у разі невиконання зобовязання до повного його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив товар на суму 75799,99 грн., що підтверджується видатковою накладною №242-Т від 29.07.2014 р.

З представленої видаткової накладної вбачається, що вона підписана обома сторонами без жодних зауважень, містить всі необхідні відомості про товар, а також містить відомості про його фактичне отримання. Тобто, за своїми ознаками така накладна є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірного товару.

З урахуванням умов оплати, вказаних у специфікації, за видатковою накладною №242-Т від 29.07.2014р. відповідач повинен був оплатити товар до 09.09.2014р.

Проте, відповідач оплату здійснив частково та з порушенням строку, а саме: 09.07.2015 р. перерахував грошові кошти у розмірі 25000 грн. та 18.02.2016 у розмірі 9850 грн., про що свідчить витяг від 01.04.2016 р. з журналу-ордеру обігу грошових коштів на рахунку №361.

Таким чином, з урахуванням часткової оплати заборгованості сума основного боргу за договором купівлі-продажу складає 40949,99 грн. Станом на час подачі позовної заяви до суду відповідачем зобовязання щодо оплати за отриманий товар у повному обсязі не виконано, заборгованість не сплачена.

За таких обставин, враховуючи, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, позов Товариства з обмеженою відповідальністю Союзенергомаш, м.Дніпропетровськ щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 40949,99 грн. суд вважає таким, що підлягає задоволенню.

У звязку з тим, що відповідачем порушені строки виконання грошового зобовязання позивачем заявлені вимоги щодо стягнення інфляційних витрат у сумі 45208,58 грн., 3% річних у сумі 3200,69 грн.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання грошового обовязку з оплати вартості товару підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування інфляційних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, наданий арифметично обґрунтований розрахунок інфляційних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 45208,58 грн. інфляційних витрат у повному обсязі.

Як вже встановлено судом вище, матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, однак нарахування 3% річних проведене позивачем з без дотримання загальних правил (методики) нарахування та наданий розрахунок річних є арифметично не обґрунтованим, оскільки позивачем не вірно вказано кількість днів прострочки виконання зобовязання та не вірно встановлено дату виникнення зобовязання з оплати поставленого товару. З урахуванням умов оплати, а саме протягом 30 банківських днів з моменту поставки товару, датою прострочки виконання зобовязання є 08.09.2014 р. За таких обставин, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 3% річних у розмірі 2981,20 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 612, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Союзенергомаш, м. Дніпропетровськ до Публічного акціонерного товариства Ясинівський коксохімічний завод, м.Макіївка, Донецька обл. про стягнення 89359,26 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Ясинівський коксохімічний завод, (86110, м.Макіївка, Донецька обл., вул. 50 років утворення СРСР, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Союзенергомаш, (49127, вул. Гаванська, 8, м. Дніпропетровськ, 49127) суми основного боргу у розмірі 40949,99 грн., інфляційних витрат у розмірі 45208,58 грн., 3% річних у розмірі 2981, 20 грн. та судові витрати у розмірі 1378 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 08.06.2016р. оголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2016р.

Суддя Л.Д. Подколзіна