КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2016 р. Справа№ 910/2116/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Тищенко А.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 13.06.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2016 року

у справі № 910/2116/16 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Магістр»

до Київської міської ради

про зобов'язання прийняти земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.03.2016 року по справі № 910/2116/16 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Магістр» до Київської міської ради про зобов'язання прийняти земельну ділянку - задоволено повністю.

Зобов'язано Київську міську раду прийняти від товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Магістр» земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, кадастровий номер 8 000 000 000:69:062:0016 в місті Києві за місцем розташування вул. Борщагівська, 174-А, площею 4 300 кв. м. за актом приймання-передачі. Стягнуто з Київської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Магістр» 1 378,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 31.03.2016 року, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2016 року по справі № 910/2116/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 року вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Лобань О.І., судді Майданевич А.Г., Федорчук Р.В.

Розпорядженням начальника відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 року у зв'язку з перебуванням судді Майданевича А.Г. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/2116/16.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.06.2016 року справу № 910/2116/16 передано для розгляду колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Лобаня О.І., суддів Тищенко А.І., Федорчука Р.В. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 року вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Лобань О.І., судді Тищенко А.І., Федорчук Р.В.

У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Магістр» вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2016 року законним та обґрунтованим. Позивач просив відмовити відповідачу у задоволенні його апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 13.06.2016 року представник Київської міської ради надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі, в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів, зазначених у ній, та просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Магістр» також надав суду свої пояснення по справі, в яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Представник позивача вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Магістр» просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, та оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 31.03.2016 року залишити без змін.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, що з'явилися у судове засідання, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.03.2008 року між Київською міською радою (орендодавець, відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Магістр» (орендар, позивач) укладено договір оренди земельної ділянки (надалі - договір).

Згідно з п. 2.1. договору об'єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Борщагівська, 174-А у Солом'янському районі м. Києва; розмір - 4 300 кв. м.; цільове призначення - для будівництва житлового будинку; кадастровий номер - 8 000 000 000:69:062:0016.

Згідно з п. 6.1. договору передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі об'єкта оренди в день державної реєстрації цього договору.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 27.03.2008 року (в реєстрі № 12) та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 31.03.2008 за № 72-6-00501 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Відповідно до п. 1. договору орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 01.11.2007 року № 1130/3963 за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим договором.

Згідно з актом приймання-передачі від 31.03.2008 року орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку площею 4 300 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 174-А, з кадастровим номером 8 000 000 000:6:062:0016.

Відповідно до п. 3.1. договору договір укладено на 5 (п'ять) років, тобто строк дії договору закінчився 31.03.2013 року.

Як зазначено у п. 11.3. договору договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до п. 11.8. договору у разі припинення або розірвання цього договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що з метою виконання свого обов'язку позивачем було неодноразово направлено відповідачу листи з пропозиціями підписати акти приймання-передачі земельної ділянки з оренди. Однак позивач всупереч вимогам договору вищевказані акти приймання-передачі земельної ділянки не підписав.

Згідно зі ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Судова колегія відхиляє доводи позивача про те, що підписання акту приймання-передачі сторонами погоджено лише на стадії передачі земельної ділянки орендарю та не передбачено повернення цієї земельної ділянки по акту приймання-передачі.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, з огляду на те, що у користування земельна ділянка була передана за актом приймання-передачі, повернення такої земельної ділянки орендодавцеві повинно відбуватись у той самий спосіб. Таким чином, закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки створює для сторін такого договору зобов'язання щодо повернення орендарем та прийняття орендодавцем орендованого майна, адже підстава для користування таким майном є відсутньою.

Посилання відповідача на внесені до ст. ст. 15, 17 Закону України «Про оренду землі» зміни щодо виключення положень про обов'язковість укладення акту приймання-передачі земельної ділянки також не приймаються судом до уваги, оскільки дані зміни стосуються моменту укладення договору оренди. Крім того, зазначеним законом не передбачено звільнення орендодавця від обов'язку прийняти земельну ділянку від орендаря після закінчення строку договору оренди земельної ділянки.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача щодо зобов'язання відповідача прийняти земельну ділянку.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позов та зобов'язав Київську міську раду прийняти від товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Магістр» земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва житлового будинку, кадастровий номер - 8 000 000 000:69:062:0016 в м. Києві за місцем розташування - вул. Борщагівська, 174-А, площею 4 300 кв.м. за актом приймання-передачі.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції відповідачем не було подано належних та переконливих доказів в заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення, викладені у апеляційній скарзі Київської міської ради на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України від 01.02.2016 року у справі № 910/15621/15, від 17.05.2016 року у справі № 910/24008/15, а також у постанові Верховного суду України від 20.03.2012 року у справі № 3-19гс12.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2016 року прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким, що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Київської міської ради слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2016 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2016 року у справі № 910/2116/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2016 у справі № 910/2116/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/2116/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.І. Тищенко

Р.В. Федорчук

Дата підписання 14.06.2016