РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2016Справа №910/8311/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"
до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"
про відшкодування шкоди в порядку регресу 24 536,48 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 23 червня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (надалі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 24 536,48 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2016 року порушено провадження у справі № 910/8311/16 та призначено справу до розгляду на 02.06.2016 року.

25.05.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 06.05.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання 02.06.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 06.05.2016 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 02.06.2016 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2016 року розгляд справи було відкладено на 23.06.2016 року, у зв'язку з неявкою відповідача та необхідністю надання додаткових доказів у справі.

23.06.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов.

Представники сторін у судове засідання 23.06.2016 року не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, на яку було відправлено ухвали суду вказана в позові та підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Факт належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання підтверджується підписами уповноважених осіб Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2015 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 32377а/5к3, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням або знищенням автомобіля марки "Kia Ceed", державний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2015 року у м. Києві по вул. Шамрила 4-Б сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП) за участю автомобіля марки "Kia Ceed", державний номер НОМЕР_1. та автомобіля марки "ВАЗ 2107", державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2

ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля марки "ВАЗ 2107", державний номер НОМЕР_2 Правил дорожнього руху України, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.02.2016 року у справі № 761/392/16-п.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "ВАЗ 2107", державний номер НОМЕР_2, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3826452 від 01.04.2015 року.

Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль марки "Kia Ceed", державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Позивач, виходячи із калькуляції від 25.11.2015 року № КА-0005215, складеної Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМАВТОТЕХСЕРВІС" та враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 25 036,48 грн., про що склав страховий акт № 1.003.15.16832/VESKO26001 від 14.12.2015 року та розрахунок страхового відшкодування.

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 32377а/5к3 від 02.02.2015 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника в сумі 25 036,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 212 532 від 15.12.2015 року (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Зважаючи на вищенаведене, позивач, з посиланням на статтю 27 Закону України "Про страхування" та статті 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України звернувся до відповідача з претензією за вих. № ЛВ0021262 від 29.03.2016 року на суму 25 036,48 грн.

Проте, відповідач жодним чином не відреагував на зазначену регресну вимогу, на момент подання позовної заяви відповідачем страхове відшкодування на користь позивача сплачене не було.

Приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи, які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АЕ/3826452 від 01.04.2015 року, позивач просить суд стягнути з відповідача суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 24 536,48 грн.

Відповідач, у відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимог, з тих підстав, що позивач при визначені суми страхового відшкодування не врахував коефіцієнт фізичного зносу.

Окрім того, відповідач зазначив про те, що договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 32377а/5к3 від 02.02.2015 року, який укладений між страховиком та страхувальником, неналежно оформлений, а саме не підписаний сторонами. Також відповідач зазначає, що заява на виплату страхового відшкодування не заповнена та не підписана страхувальником.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортним засобом "ВАЗ 2107", державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, спричинено ДТП, що потягло нанесення шкоди застрахованому позивачем автомобілю марки "Kia Ceed", державний номер НОМЕР_1.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина водія, який керував автомобілем "ВАЗ 2107", державний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.02.2016 року у справі № 761/392/16-п.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "ВАЗ 2107", державний номер НОМЕР_2, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3826452 від 01.04.2015 року. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн., франшиза - 500,00 грн., строк дії полісу з 01.04.2015 року до 31.03.2016 року.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки "Kia Ceed", державний номер НОМЕР_1 відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3826452 від 01.04.2015 року, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 32377а/5к3 від 02.02.2015 року, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з пунктом 36.4. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Пунктом 29.12 договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 32377а/5к3 від 02.02.2015 року визначено, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновленого пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами пункту 29.13 договору).

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги стверджує, що позивач при визначенні суми страхового відшкодування не врахував коефіцієнт фізичного зносу.

Однак, з урахуванням вимог пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 25 Закону України "Про страхування" суд дійшов висновку, що страховий акт № 1.003.15.16832/VESKO26001 від 14.12.2015 року, калькуляція від 25.11.2015 року № КА-0005215, складена Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМАВТОТЕХСЕРВІС" та платіжне доручення № 212 532 від 15.12.2015 року є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

Даної правової позиції притримується також Вищий господарський суд України, зокрема, у постанові від 21.01.2014 року у справі № 910/11450/13.

Судом встановлено, що автомобіль "Kia Ceed", державний номер НОМЕР_1 2007 року випуску, водночас, як вбачається зі змісту акту огляду транспортного засобу від 23.11.2015 року пошкоджень, що не пов'язані з ДТП, слідів відновлювального ремонту та інших підстав. що відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, є підставою для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу зафіксовано не було.

Відтак, визначення позивачем вартості відновлювального ремонту автомобіля марки "Kia Ceed", державний номер НОМЕР_1 2007 не суперечить ні умовам договору, ні Закону України "Про страхування", оскільки норми останнього не містять положень, які б зобов'язували страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Натомість положеннями статті 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування, а статтею Закону України "Про страхування" визначено, що страхова виплата виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування (страхова виплата) здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи визначені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3826452 від 01.04.2015 року розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену судом вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 24 536,48 грн.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України та статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 24 536,48 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" 24 536,48 грн. страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати з судового збору покладаються на відповідача, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) 24 536 (двадцять чотири тисячі п'ятсот тридцять шість) грн., 48 коп. страхового відшкодування, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.06.2016 року

Суддя С.В. Стасюк