ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016р. Справа№ 914/3552/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Автоспа, с.Наварія Пустомитівського району Львівської області

до відповідача ЦТ Група Маруха ОСОБА_1 і ОСОБА_2, ОСОБА_3, Гєрахув 74, 27-600 Сандомеж (Grupa Marycha s.c. Krzysztof Golez & Andrzey Kondrat, Polska, Gierlachow 74, 27-600 Sandomierz)

про стягнення 82 986,00 грн.

Представники:

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність №36 від 10.07.2015р.);

від відповідача ОСОБА_4 представник (довіреність б/н від 18.04.2016р.)

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю Автоспа до відповідача ЦТ Група Маруха ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (Grupa Marycha s.c. Krzysztof Golez & Andrzey Kondrat) про стягнення 82 986,00 грн.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд призначити у справі комплексну судову хіміко-матеріалознавчу та товарознавчу експертизу відповідно до поданого через канцелярію суду клопотання (вх.№3030/16 від 07.06.2016р.), позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача подав заперечення (вх.№24447/16 від 13.06.2016р.) на додаткові пояснення та клопотання про призначення у справі комплексн судову хіміко-матеріалознавчу та товарознавчу експертизу, проти позову заперечив з підстав викладних у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши клопотання позивача (вх.№3030/16 від 07.06.2016р.) про у справі комплексної судової хіміко-матеріалознавчої та товарознавчої експертизи, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд, -

встановив:

31.08.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Автоспа (надалі покупець) Grupa Marycha s.c. Krzysztof Golez & Andrzey Kondrat (надалі продавець) укладено контракт №2013/01 від 31.08.2013р., відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує (в подальшому товар) комплектну безконтактну авто мийку самообслуговування контейнерного типу виробництва LavArte Іспанія.

Пунктом 2.1. контракту передбачено, що покупець купує передбачений даним контрактом товар на основі підписаних рахунків фактур та додатків (специфікацій) до даного контракту на кожну поставку.

Відповідно до п.3.5. контакту товар поставляється покупцю на основі письмових замовлень покупця висланих на електронну адресу продавця. Для підтвердження волевиявлення сторін, сторонами укладається специфікація (додаток до контракту (специфікація) та інвойс на кожну поставку.

Згідно із п.5.1. контракту товар, що поставляється згідно даного контракту повинен відповідати вимогам та стандартам міжнародної системи якості товарів та послуг.

Пунктом 5.3. контракту передбачено, що гарантійний строк становить двадцять чотири місяці з моменту отримання товару.

Відповідно до п.9.2. контракту кожна зі сторін має право винести спірне питання на розгляд в господарський суд Львівської області, рішення якого є остаточним та обовязковим для обох сторін. При вирішенні спорів господарським судом використовується матеріальне та процесуальне право України.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 16.12.2013р. сторонами було підписано кінцеву специфікацію №66/12/2013, з врахуванням додатку до специфікації №1/12/2013, на підставі яких покупець придбав у продавця товар по трьох позиціях, в тому числі «Дахове покриття, 6-постової авто мийки самообслуговування, рік виготовлення 2013, згідно з деталізованим додатком до специфікації». Відповідно до вказаного додатку визначено, що дана позиція включає в себе сталеву конструкцію, рекламну вивіску, кріпильні елементи, обшивку даху та дорожні решітки.

16.12.2013р. також відповідачем було оформлено фактуру ВАТ №fv66/12/13. За твердженням позивача, на виконання умов контракту було здійснено оплату в повному обсязі за поставлений відповідачем товар.

Проте, як стверджує позивач, ним було виявлено недоліки проданого товару, зокрема поступове викривлення рекламної вивіски, яка є частиною проданого товару по позиції «Дахове покриття, 6-постової авто мийки самообслуговування, рік виготовлення 2013, згідно з деталізованим додатком до специфікації».

Позивач у позовній заяві зазначив, що ним 20.01.2015р. на адресу відповідача було скеровано претензію із вимогою направити свого представника для складання акту дефекту до 15.02.2015р. або усунути згаданий недолік за свій рахунок у цей же строк. Однак відповіді від відповідача на адресу позивача не надійшло.

Позивач також стверджує, що ним 08.07.2015р. було повторно надіслано на адресу відповідача претензію з аналогічним проханням направити свого представника для складання акту дефекту до 25.07.2015р. або усунути недолік за свій рахунок у цей же строк. Однак відповіді від відповідача на адресу позивача не надійшло.

Відповідно до п.8.1. контракту, за неякісний товар продавець повертає повну його вартість на рахунок покупця після складення акту дефектів обома сторонами. У випадку відмови продавця щодо направлення свого представника, або ж не направлення такого представника у визначений повідомленням термін, покупець має право скласти такий акт без участі продавця.

Позивач зазначає, що внаслідок ігнорування відповідачем умов п.8.1. договору щодо складання акту, Товариством з обмеженою відповідальністю Автоспа було складено акт про виявлені недоліки, згідно з яким встановлено, що рекламна вивіска в процесі експлуатації деформувалась та втратила свій естетичний первісний вигляд. До таких наслідків на думку комісії, призвело неякісне виготовлення продукції, яка під впливом сонячних променів набула горбисту поверхню.

У позовній заяві позивач зазначає, що на підставі договору №021-БР від 27.08.2015р. на виконання ремонтно-будівельних робіт, укладеного між ТзОВ «Автоспа» та ТзОВ «Артур», було складено дефектний акт від 25.08.2015р. на ремонтні роботи на обєкті «авто мийка на вл.Рудненській, 104 у м.Львові», відповідно до якого заплановано демонтаж та улаштування вивіски. Також було оформлено локальний кошторис на будівельні роботи, відповідно до якого, вартість робіт з усунення недоліків рекламної вивіски становить 82 986,00 грн.

Враховуючи наведене позивач звернувся до господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 82 986,00 грн.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України іноземні субєкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обовязки, що і субєкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст.124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних субєктів господарювання визначається за цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.9.2. контракту кожна зі сторін має право винести спірне питання на розгляд в господарський суд Львівської області, рішення якого є остаточним та обовязковим для обох сторін. При вирішенні спорів господарським судом використовується матеріальне та процесуальне право України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України Про міжнародне приватне право, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Доказів наявності підстав, передбачених ст. 77 Закону Про міжнародне приватне право, при яких господарський суд Львівської області не може приймати до свого провадження і розглядати справу, суду не подано, під час розгляду справи судом не встановлено.

Згідно ст. 7 Закону України Про міжнародне приватне право, при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2013 року між сторонами укладено контракт №2013/01 від 31.08.2013р., відповідно до пункту 1.1. якого (предмет контакту) відповідач продає, а позивач купує комплектну безконтактну автомийку самообслуговування контейнерного типу виробництва LavArte Іспанія.

Відповідно до ч.4 ст.180 ГК України умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Відтак, товар, що визначений предметом вищенаведеного контракту є комплектна безконтактна автомийка самообслуговування контейнерного типу виробництва LavArte Іспанія.

Згідно із ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Відповідно ст.675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 16.12.2013р. сторонами було підписано кінцеву специфікацію №66/12/2013 з врахуванням деталізованого додатку до специфікації №1/12/2013, на підставі якого покупець придбав у продавця «дахове покриття, 6-постової авто мийки самообслуговування, рік виготовлення 2013, згідно з деталізованим додатком до специфікації». Відповідно до вказаного додатку визначено, що дана позиція включає в себе сталеву конструкцію, рекламну вивіску, кріпильні елементи, обшивку даху та дорожні решітки.

16.12.2013р. відповідачем було оформлено фактуру ВАТ №fv66/12/13. Позивачем стверджує, що на виконання умов контракту було здійснено оплату в повному обсязі за поставлений відповідачем товар. Проте, відповідач заперечив дану обставину і зазначив, що позивач не здійснив повного розрахунку за товар.

Тим не менше, як стверджує позивач, ним було виявлено недоліки проданого товару, зокрема поступове викривлення рекламної вивіски, яка є частиною проданого товару по позиції «Дахове покриття, 6-постової авто мийки самообслуговування, рік виготовлення 2013, згідно з деталізованим додатком до специфікації».

Пунктом 2.1. контракту передбачено, що покупець купує передбачений даним контрактом товар на основі підписаних рахунків фактур та додатків (специфікацій) до даного контракту на кожну поставку.

Пунктом 5.3. контракту передбачено, що гарантійний строк становить двадцять чотири місяці з моменту отримання товару.

Суд звертає увагу, що згідно специфікації до контракту № 2013/01 від 31.08.2013р. FV кінцева № 66/12/2013 від 16.12.2013р., повний комплект безконтактної автомийки самообслуговування контейнерного типу виробництва LavArte, країна походження Іспанія, визначений згідно деталізованого додатку № 2/12/2013. Однак, посилаючись на деталізований додаток до специфікації №1/12/2013, на підставі якого позивач придбав у відповідача «дахове покриття, 6-постової авто мийки самообслуговування, рік виготовлення 2013, країна походження ОСОБА_3» позивачем не доведено, що згідно вказаної специфікації з урахуванням деталізованого додатку № 2/12/2013 у повний комплект безконтактної автомийки входить «дахове покриття, 6-постової авто мийки самообслуговування, рік виготовлення 2013».

Слід зазначити, що між сторонами укладено контракт №2013/01 від 31.08.2013р., відповідно до пункту 1.1. якого (предмет контракту) відповідач продає, а позивач купує комплектну безконтактну автомийку самообслуговування контейнерного типу виробництва LavArte Іспанія.

Позивач згідно специфікацій до контракту та рахунків фактур, у яких міститься посилання на контракт №2013/01 від 31.08.2013р., придбав у відповідача також дахове покриття, країна походження ОСОБА_3, у яке входило, зокрема, рекламна вивіска. Однак матеріали справи не місять доказів, що рекламна вивіска є комплектуючим виробом товару, що зазначений у п.1.1. контракту, оскільки відсутні докази, що така рекламна вивіска входить в повний комплект безконтактної автомийки самообслуговування контейнерного типу, виробником якої є LavArte Іспанія, а з положень п. 5.3. контракту вбачається, що гарантійний строк становить двадцять чотири місяці з моменту отримання товару, а саме комплектної безконтактної автомийки самообслуговування контейнерного типу виробництва LavArte, країна походження Іспанія, тобто товару визначеного у предметі контракту.

Вищенаведені обставини підтверджуються, зокрема, актом приймання-передачі обладнання від 29.04.2014р. до контракту № 2013/01 від 31.08.2013р., що міститься в матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рекламна вивіска не входить до переліку товару (комплектуючого) на який згідно контракту та в силу ст. 675 ЦК України розповсюджується гарантія.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що ним 20.01.2015р. на адресу відповідача було скеровано претензію із вимогою направити свого представника для складання акту дефекту до 15.02.2015р. або усунути згаданий недолік за свій рахунок у цей же строк. Однак, доказів надіслання вказаної претензії матеріали справи не містять.

Позивач також стверджує, що ним 08.07.2015р. було повторно надіслано на адресу відповідача претензію з аналогічним проханням направити свого представника для складання акту дефекту до 25.07.2015р. або усунути недолік за свій рахунок у цей же строк.

В матеріалах справи міститься квитанція про відправлення поштової кореспонденції, однак суд звертає увагу, що з даної квитанції неможливо встановити на яку саме адресу відправлялась кореспонденція і який вміст вказаної кореспонденції. Відповідач стверджував, що жодної кореспонденції не отримував, і вказане твердження позивачем спростовано не було.

Відповідно до п.8.1. контракту, за неякісний товар продавець повертає повну його вартість на рахунок покупця після складення акту дефектів обома сторонами. У випадку відмови продавця щодо направлення свого представника, або ж не направлення такого представника у визначений повідомленням термін, покупець має право скласти такий акт без участі продавця.

Враховуючи те, що належних доказів отримання відповідачем від позивача претензії з вимогою надіслати представника для складання акту дефектів матеріали справи не містять, а позивачем не доведено факту належного повідомлення відповідача, суд вважає відповідача таким, що не повідомлений про необхідність направлення представника з метою складення вказаного акту.

Слід зазначити, що подання ж кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні ст. 530 ЦК України (п.1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Окрім цього, суд звертає увагу, що складення акту дефектів вимагається у разі виявлення неякісного товару, яким відповідно до п.1.1. договору є комплект безконтактної автомийки самообслуговування контейнерного типу, виробником якої є LavArte Іспанія, проте позивачем не надано доказів, що вказана автомийка має недоліки чи є неякісною.

Згідно ч.1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

В матеріалах справи міститься акт про виявлені недоліки від 25.08.2015р., складений без участі представника відповідача комісією у складі директора ТОВ «Автоспа», директора ПП «Інкомпроект», директора ТОВ «Артур». Згідно акту, комісією встановлено, що вивіска рекламна в процесі експлуатації деформувалась та втратила свій естетичний вигляд. До таких наслідків на думку комісії привело неякісне виготовлення продукції, яка під впливом сонячних променів набула горбисту поверхню.

Суд критично ставиться до обставин встановлених у вказаному акті, оскільки такий складений без представника відповідача і, разом з тим, в акті зазначено, що вивіска рекламна деформувалась та втратила свій естетичний вигляд в процесі експлуатації, а відтак позивачем не доведено, що недоліки товару могли виникнути до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Окрім цього, у матеріалах справи відсутні докази, що сторонами до моменту поставки ставилися вимоги щодо якості проданного товару «дахове покриття, 6-постової авто мийки самообслуговування, рік виготовлення 2013, країна походження ОСОБА_3», а відтак висновки стосовно якості товару зазначеного у акті про виявлені недоліки є необґрунтованими.

У позовній заяві позивач зазначає, що на підставі договору №021-БР від 27.08.2015р. на виконання ремонтно-будівельних робіт, укладеного між ТзОВ «Автоспа» та ТзОВ «Артур», було складено дефектний акт від 25.08.2015р. на ремонтні роботи на обєкті «авто мийка на вл.Рудненській, 104 у м.Львові», відповідно до якого заплановано демонтаж та улаштування вивіски. Також було оформлено локальний кошторис на будівельні роботи, відповідно до якого, вартість робіт з усунення недоліків рекламної вивіски становить 82 986,00 грн.

Відповідно до п.2.2. договору №021-БР від 27.08.2015р. на виконання ремонтно-будівельних робіт, замовник у 3-х денний строк з дня погодження сторонами договірної ціни зобовязується здійснити авансовий платіж виконавцю у розмірі 30% від вартості робіт, вказаній у договірній ціні.

Замовник протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт зобовязується здійснити решту оплати робіт виконавцю згідно визначеної та погодженої договірної ціни (п.2.3. договору).

Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем фактичних витрат на виконання вищезазначеного договору.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки у задоволенні позову слід відмовити, то керуючись нормами ст.49 ГПК України суд дійшов висновку витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

підписано 21.06.2016р.

Суддя Петрашко М.М.