РІШЕННЯ

"29" червня 2016 р.Справа № 921/249/16-г/3

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

Розглянув справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_1" вул. Глибочицька, 44, м. Київ, Київська область, 04050

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар" вул. Гріга, 3, м. Тернопіль,46020

про стягнення заборгованості в сумі 63 802,58 грн (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог)

За участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність №215-2015 від 23.12.2015р.)

відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 21.11.2014р.)

Учасникам судового процесу в судовому засіданні оголошено склад суду та розяснено їх права і обовязки передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Документообіг господарського суду" та спеціалізованої програми фіксування відеоконференцій "TrueConf".

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 9212 171 RA 22194.

Для робочого оригіналу фіксування відеоконференції надано диск DVD-R, серійний номер 5255-510 REF 24305.

В судовому засіданні 29.06.2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи:

Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_1" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар" про cтягнення заборгованості в сумі 82 313,00 грн.

Ухвалою суду від 28.04.2016р. порушено провадження у даній справі та її розгляд призначено на 17.05.2016р.

У відповідності до статті 77 ГПК України, у звязку із необхідністю оцінки уже поданих та надання можливості сторонам подати додаткові докази, ухвалами суду від 17.05.2016р. та від 31.05.2016р. суд відкладав розгляд справи відповідно на 31.05.2016р., та на 15.06.2016 р.

31.05.2016 р. суд перейшов до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 15.06.2016р. прийнято заяву про зменшення позовних вимог (вх.№11428 від 07.06.2016р.) до розгляду, відповідно до якої предметом розгляду справи є стягнення заборгованості в розмірі 68 171,58 грн.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх.№11428 від 07.06.2016р.) з підстав, викладених в заяві, а також підтримав заяву про зменшення позовних вимог (вх.№12535 від 29.06.2016р.), в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 63 802,58 грн.

Розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, судом встановлено, що вона подана до закінчення двохмісячного строку розгляду справи.

Передбачені частиною 4 статті 22 ГПК України, права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Відповідно до ч.3 ст.55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. (п.3.10 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Враховуючи викладене, суд приймає її до розгляду.

Отже, предметом розгляду даної справи є стягнення грошових коштів у розмірі 63 802,58 грн.

Представник відповідача у судових засіданнях визнав позовні вимоги частково у розмірі 50 133,73 грн, в решті частині позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. №12547 від 29.06.2016р.). Також, через канцелярію суду надав додаткові документи (вх.№10228 від 17.05.2016р. та вх. №12575 від 29.06.2016р.).

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, повно та об'єктивно оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено:

Згідно статті 1 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності.

Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 ГК України).

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є Договори та інші правочини.

Згідно статті 67 ГК України відносини підприємств з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів, згідно частини 1 статті 193 ГК України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

06 жовтня 2015 року між Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_1" (як, Страховик/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар" (як, Страхувальник/відповідач) укладено договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі страхового полісу №АІ/8802048.

Також, 16.10.2015р., 21.10.2015р., 22.10.2015р., 26.10.2015р., 30.10.2015р. між Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_1" (як, Страховик/позивач ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар" (як, Страхувальник/відповідач) укладено договори обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка" у формі страхових полісів відповідно: №UA/015/11626026, №UA/015/11626030, №UA/015/11626031, №UA/015/11626034, №UA/015/11634962.

У страхових полісах вказано строк дії; назва забезпеченого транспортного засобу, його реєстраційний номер; назва страхувальника; розмір страхової премії та дата її внесення.

Пунктом 10 страхового полісу №АІ/8802048 від 06.10.2015р. передбачено, що страхова премія складає 663,00 грн.

Також, пунктом 10 страхових полісів №UA/015/11626026 від 16.10.2015р., №UA/015/11626030 від 21.10.2015р., №UA/015/11626031 від 22.10.2015р., №UA/015/11626034 від 26.10.2015р., №UA/015/11634962 від 30.10.2015р. визначено, що страхова премія складає 16 330,00 грн.

Договори підписані сторонами та скріплені печатками юридичних осіб.

Також, 06.04.2016 р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію про сплату страхових платежів, яка останнім залишена без відповіді, що і стало причиною звернення позивача до суду із даним позовом.

Як стверджує позивач, відповідач свої договірні зобов"язання щодо сплати страхових платежів повністю не виконав.

Отже, станом на день розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 63 802,58 грн. Факт підписання полісів відповідачем не заперечується. Крім того, відповідачем у відзиві на позов (вх. №12547 від 29.06.2016р.) визнано позовні вимоги частково у розмірі 50 133,73 грн.

Як вбачається зі змісту укладених сторонами договорів, з яких виникли взаємні права та обов"язки, за своїм змістом і правовою природою є договорами страхування, які укладено у формі страхових полісів.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України та статті 354 Господарського кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Аналогічні положення містить і пункт 4 статті 354 Господарського кодексу України.

Статтею 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування (ч. 3 ст. 18 Закону України "Про страхування").

Відповідно до п. 1.8 статті 1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Згідно із п. 1.11. статті 1 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховий сертифікат "Зелена картка" - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті.

Пунктом 1 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 21 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхувальник зобов"язаний своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить стаття 193 ГК України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як визначено статтею 982 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Положенням статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як слідує із матеріалів справи та п. 10 укладених договорів розмір страхової премії складає, зокрема полісу №АІ/8802048 від 06.10.2015р. страхова премія у розмірі 663,00 грн. та страхових полісів №UA/015/11626026 від 16.10.2015р., №UA/015/11626030 від 21.10.2015р., №UA/015/11626031 від 22.10.2015р., №UA/015/11626034 від 26.10.2015р., №UA/015/11634962 від 30.10.2015р. страхова премія у розмірі 16 330,00 грн.

Строк оплати страхової премії по договорам настав: за полісами №АІ/8802048 - 06.10.2015р.; №UA/015/11626026 - 16.10.2015р., №UA/015/11626030 - 21.10.2015р., №UA/015/11626031 - 22.10.2015р., №UA/015/11626034 - 26.10.2015р., №UA/015/11634962 - 30.10.2015р.

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, відповідач свої зобовязання щодо оплати страхових платежів виконав частково, заборгувавши позивачу 63 802,58 грн.

Крім того, відповідачем у відзиві на позов (вх. №12547 від 29.06.2016р.) визнано позовні вимоги частково у розмірі 50 133,73 грн.

Відповідач на день розгляду справи будь-яких доказів, які б свідчили про повну оплату страхових платежів не надав, а тому згідно вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України слід вважати, що за ним рахується заборгованість в сумі 63 802 грн 58 коп. та підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 63 802 грн 58 коп.

У відповідності до вимог статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378, 00 грн покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 627, 628, 629, 638, 979, 981, 982, 989 Цивільного кодексу України, ст.ст. 67, 173, 193, 354 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 44, 49, 74-1, 78, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МВ Стеллар", вул. Гріга, 3, м. Тернопіль, 46020 (ідентифікаційний код 32578150) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_1", вул. Глибочицька, 44, м. Київ, 04050 (ідентифікаційний код 24175269) - 63 802 грн 58 коп. заборгованості та 1 378 грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту).

5. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту), через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.07.2016 року.

Суддя Боровець Я.Я.