ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 червня 2016 р. Справа № 903/433/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Броварське шляхово-будівельне управління №50"

до відповідача: ОСОБА_1 автомобільних доріг України у Волинській області

про стягнення 899 586,00 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_2, дов. №5 від 13.01.2016

від відповідача: ОСОБА_3, дов. №3/1.6 від 28.01.2015 року

Права та обовязки учасникам судового процесу розяснено відповідно до ст. ст. 20,22 ГПК України.

Відводу судді не заявлено.

Клопотання про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Позивач - Приватне акціонерне товариство "Броварське шляхово-будівельне управління №50" звернувся з позовом до відповідача - ОСОБА_1 автомобільних доріг України у Волинській області про стягнення 899 586,00 грн., з них 446 954,68 грн. 3% річних та 452 631,40 грн. інфляційних.

При обґрунтуванні заявленої вимоги вказує, що рішенням господарського суду від 03.09.2014 року було стягнуто з відповідача 30 175 427 грн. основного боргу, 186 012,91 грн. 3% річних та 1 448 420,50 грн. інфляційних.

Ухвалами суду за заявою відповідача було відстрочено виконання рішення відповідно до 30.03.2015, 30.04.2015, 01.06.2015.

Рішенням суду від 30.06.2015 року було стягнуто з відповідача інфляційні в сумі 4 644 918,39 грн. та 3% річних в сумі 496 034,42 грн.

Рішення суду від 03.09.2014 року виконане в частині погашення основного боргу в сумі 30 175 427 грн. в листопаді-грудні 2015 року, а саме платіжним дорученням №24 від 24.11.2015 року перераховано 14 450 529 грн., платіжним дорученням №2 від 03.12.2015 року 15 724 898 грн.

3% річних згідно ст. 625 ЦК України нараховано за період з 02.06.2015 року по 23.11.2015 року та з 24.11.2015 по 03.12.2015, інфляційні за період з 02.06.2015 по 23.11.2015.

Відповідач в заперечені на позов вимоги позивача вважає необґрунтованими та просить в їх задоволені відмовити.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив слідуюче.

Рішенням господарського суду Волинської області у справі №903/680/14 за позовом Приватного акціонерного товариства "Броварське шляхо-будівельне управління №50" до відповідача ОСОБА_1 автомобільних доріг України у Волинській області позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 автомобільних доріг України у Волинській області 30 175 427,00 грн. основного боргу, 1876 012,91 грн. 3 % річних, 1 448 420,50 грн. інфляційних втрат, 73 080,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору, а всього 31 882 940,41 грн.

25.12.2014 року на виконання рішення господарського суду Волинської області від 03.09.2014 року та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року у справі видано наказ про примусове виконання.

Господарським судом Волинської області відстрочено виконання рішення від 30.03.2015 року, 30.04.2015 року та до 01.06.2015 року.

Рішенням господарського суду від 30.06.2015 року у справі №903/554/15 стягнуто з відповідача 496 034,42 грн. 3% річних та 4 644 918,39 грн. інфляційних за період з 15.07.2014 по 30.01.2015.

Згідно заявленої вимоги у справі №903/433/16 позивач просить стягнути інфляційні втрати в сумі 452 631,40 грн. нараховані на заборгованість в сумі 30 175 427 грн. яка стягнута по рішенню господарського суду у справі №903/680/14, за період прострочення з 02.06.2015 по 23.11.2015.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Як зазначено в абз. 3 п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ №148 від 17.12.2013 року, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В п. 1.12 зазначено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Відповідачем контррозрахунку по нарахованих позивачем сумах інфляційних та 3% річних не подано.

Згідно розрахунку позивача, середній індекс інфляції розраховано з червня по листопад 2015 та становить 1,015.

Однак, як слідує з матеріалів справи, зобов'язання по сплаті основного боргу в сумі 30 175 427 грн. існувало до 23.11.2015 року, тому слід визначити середній індекс інфляції за період з червня по жовтень 2015, який складає 0,996, тому в даному періоді сума дефляції складає мінус 133 568,91 грн.

Оскільки 24.11.2015 року відповідач перерахував 14 450 529 грн., то на кінець місяця заборгованість склала 15 724 898 грн., індекс інфляції за листопад 2015 року становив 1,020, тому інфляційні за листопад становлять 314 497,96 грн.

Враховуючи зазначене, вимога в частині стягнення інфляційних підлягає до задоволення частково, на суму 180 929,05 грн. (314 497,96 133 568,91).

Щодо вимоги про стягнення 3% річних за період з 02.06.2015 по 23.11.2015 в сумі 434 030,11 грн. та в сумі 12 924,57 грн. за період з 24.11.2015 по 03.12.2015, то дана вимога підлягає частковому задоволенню на суму 444 369,77 грн., з якої за період з 02.06. по 23.11.2015 434 030,11 грн., з 25 по 02.12.2015 10 339,66 грн.

При розрахунку річних судом враховано, що день фактичної сплати заборгованості (24.11.2015 року) не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних та 3 % річних.

В п.п 7.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 №14 вказано, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Як зазначено в п. 7.2 Постанови, наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір в сумі 9 379,49 грн. слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 автомобільних доріг у Волинській області (43020, ОСОБА_4, вул. Рівненська 52-б, ) в користь Приватного акціонерного товариства "Броварське шляхово-будівельне управління №50" (07400, м. Бровари, Київська область, вул. Оникієнка Олега, 2-а, ) 180 929,05 грн. інфляційних втрат, 444 369,77 грн. 3% річних та 9 379,49 грн. судових витрат.

3. В стягненні 271 702,35 грн. інфляційних втрат та 2 584,91 грн. 3% річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

05.07.2016

Суддя С. В. Костюк